Провадження № 2/686/507/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 лютого 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання - Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розписками на загальну суму 1700 доларів США, посилаючись на те, що між сторонами було укладено 12.08.2024 року договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 1100 доларів США, які зобов'язувався повертати частинами: в строк до 15 вересня 2024 року 300 доларів США, до 15 жовтня 2024 року 400 доларів США, до 15 листопада 2024 року 400 доларів США.

Також, 19.08.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 600 доларів США, які зобов'язався повернути за наступним графіком: 400 доларів США до 05.09.2024 року та 200 доларів США до 05 жовтня 2024 року.

Проте, ОСОБА_2 станом на день подачі позовної заяви позичені кошти не сплатив, чим порушив умови договорів позики, у звязку з чим позивч був змушений звернутися до суду із вимогою про стягнення вищезазначеної заборгованості.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.12.2024 року у зазначеній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку та повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, ухваливши у справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.08.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено розписку, відповідно до умов якої позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 1100 доларів США, які зобов'язувався повертати частинами: в строк до 15 вересня 2024 року 300 доларів США, до 15 жовтня 2024 року 400 доларів США, до 15 листопада 2024 року 400 доларів США.

Також, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.08.2024 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 600 доларів США, які зобов'язався повернути за наступним графіком: 400 доларів США до 05.09.2024 року та 200 доларів США до 05 жовтня 2024 року.

Факт передачі вказаних грошових коштів ОСОБА_2 підтверджується власноруч написаними розписками від 12.08.2024 року та 19.08.2024 року, за особистим підписом відповідача.

Проте, після отримання коштів та по сьогоднішній день відповідач не повернув позивачу жодних грошових коштів на погашення вказаної заборгованості.

Таким чином, ОСОБА_2 має перед ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 1700 доларів США.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 373/2054/16-ц.

Суд вважає, що волевиявлення відповідача підтверджується власноруч написаними ним розписками від 12.08.2024 року та 19.08.2024 року, якими відповідач засвідчив отримання грошових коштів та погодився з умовами повернення заборгованості.

Оскільки строк виконання зобов`язання за договором позики настав, відповідач ОСОБА_2 зобов`язання за договорами не виконав, а тому з нього підлягає стягненню борг за вище зазначеними розписками у загальному розмірі 1700 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення коштів за розписками.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти у розмірі 1700 доларів США.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 524, 526, 533, 626, 627, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , борг за розписками від 12.08.2024 року та 19.08.2024 року у загальному розмірі 1700 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин