Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1468/22
Провадження № 2/935/29/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Янчук В.В.,

із секретарем Кумечко С.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Морозова В.Ю. ( в режимі ВКЗ),

представника відповідача адвоката Горлова Є.С., ( в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, та стягнення моральної шкоди,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 у якому з урахуванням заяви про уточнення позову (а.с. 172 т.1 ) просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на лікування внаслідок отримання шкоди завданої здоров?ю у розмірі 21 193,03 грн.

-стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на евакуаційні послуги з переміщення авто у розмірі 14 305, 03 грн.

-стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану в результаті ДТП, а саме грошові кошти у розмірі: 705 663, 80 грн. на відновлення транспортного засобу;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь Позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі: 100 000, 00 грн.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь Позивача ОСОБА_1 всі понесені витрати на правову допомогу у розмірі: 120 000, 00 грн. , оцінку транспортного засобу у розмірі: 3 000 грн. та судовий збір.

В обгрунтування позову вказує, що 29 березня 2021 року, о 14 год. 30 хв., на автошляху напрямку Київ-Чоп, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Богдан 21010», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 (відповідача) та транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач.

Згідно постанови Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року у справі № 935/906/21 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач наголошує, що підтвердженням вини ОСОБА_2 , слугує саме вказана вище постанова від 21.04.2021 року, відповідно до якої, ОСОБА_2 , було визнано винним у тому, що 29 березня 2021 року на 109 км а/д Київ-Чоп ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Богдан - 211010» (реєстраційний номер т.з. НОМЕР_1 ), при здійсненні маневру повороту ліворуч не переконався у його безпечності, внаслідок чого вчинив зіткнення із автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у напрямку м. Житомира, у результаті чого відповідач своїми діями завдав йому суттєвих майнових збитків.

Цивільна правова відповідальність відповідача власника автомобіля марки «Богдан 21010», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у страховика АТ «СГ «ТАС». Ліміт відповідальності за шкоду майну становив 130 000 грн., тому він отримав 128 500 грн. за вирахуванням франшизи 1 500 грн., яких недостатньо для ремонту його авто.

Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль, який становить для нього велику цінність, зазнав значних механічних пошкоджень та опинився у непридатному стані. За результатами висновку звіту №1/2312 від 23.12.2021 року, розмір матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 603 617,85 грн..

Однак вказує, що звіт про оцінку складений станом на 10.12.2021 року коли курс долара становив 27,10 грн.. У зв`язку з чим, враховуючи здійснений ним перерахунок калькуляції вартості відновлювального ремонту та виходячи із середньої вартості його авто, що за даними звіту становила 27 000 доларів США та враховуючи, що станом на день збільшення позовних вимог (а.с. 173) дійсний курс гривні до долара США, що становив 40,25 грн. вважає, що з відповідача на його користь слід стягнути 705 663,80 грн., що є саме сумою відновлювального ремонту його автомобіля за вирахуванням отриманого страхового відшкодування.

Зазначив, що у зв`язку з тим, що його автомобіль отримав значні механічні пошкодження, він поніс витрати на послуги з евакуації авто по м. Коростишів, та в подальшому з м. Коростишів до м. Хмельницький та витрати на пальне, що разом становить 14 305,03 грн.

Вказує, що в результаті ДТП він також отримав травми та забої, що призвело до довготривалого лікування та пов`язаних з цим витрат, що загалом становить 21 193,03 грн.

Також позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних наслідках в результаті ДТП, нервового стресу, часу для відновлення душевного стану внаслідок ДТП. Він перебував на стаціонарному лікуванні 42 доби, переніс операцію, був позбавлений можливості займатися своєю улюбленою справою, порушено його життєві зв`язки. Також відмова відповідача у добровільному врегулюванні призвела до необхідності додаткових витрат, часу необхідного для захисту його інтересів, звернення з правовою допомогою та до суду.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду відзив у якому заперечив щодо позову та просив відмовити у його задоволенні. Вказує, що дійсно 29.03.2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої його транспортний засіб та автомобіль позивача зазнали ушкоджень. Його цивільно-правова відповідальність застрахована у АТ «Страхова компанія «ТАС», а позивача у ПрАТ «СК «ПЕРША». Відповідно до умов його полісу вартість франшизи становить 1500 грн., сума страхового відшкодування майну становить 130 000 грн., сума страхового відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров`ю становить 260 000 грн.

Зазначив, що через необізнаність та отримання відповідачем ушкоджень здоров`ю вважав себе винним у ДТП та вважав, що додатково буде притягнутий до кримінальної відповідальності.

Разом із цим 02.07.2021 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, СВ ВП №2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області відкрито кримінальне провадження №0000169 за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчої від 05.08.2022 року дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вказав, що в ході досудового розслідування було отримано висновки зокрема і інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 798722-25 від 10.05.2022 року. У якому вказано, що з урахуванням проведеного дослідження, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди в даних умовах дорожнього руху, з технічної точки зору, слід вважати невідповідність дій водія автомобіля «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_3 ОСОБА_1 , які суперечили технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України.

Такі обставини вказують на відсутність його вини у завданні шкоди позивачу. Навпаки шкода була завдана саме внаслідок дій позивача. Відсутній причинний зв`язок між його діями та завданою шкодою.

Також вказав, що позивачем невірно застосовано норму закону у частині визначення розміру матеріального збитку. Наданий позивачем звіт про оцінку не містить даних про залишкову вартість авто «Volkswagen Passat», таке питання оцінювачем не досліджувалося, тому підстави для відшкодування такого розміру збитків відсутні.

Зазначає, що відповідно до ст. 22, 24, 26 Закону України «Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» моральна шкода, евакуаційні витрати та витрати на лікування підлягають відшкодуванню страховою компанією, а не відповідачем.

Крім того заперечує, щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 120 000 грн., що не відповідає принципу співмірності, а також вказаний перелік послуг не має відношення до даної цивільної справи, долучена квитанція не є належним доказом сплати такої суми, яка є надмірною.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 вказав, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 05.08.2022 року, була скасована постановою Житомирського апеляційного суду від 27.10.2022 у справі №935/1338/22. ДТП виникло в результаті того, що відповідач своїми діями сам створив перешкоду позивачу. Не вважає його автомобіль фізично знищеним. Вказав, що страховиком виплачено йому лише частину коштів на ремонт авто 128 500 грн. У результаті виплати неповної суми, вважає, що відшкодування грошових коштів які були витрачені на лікування, евакуацію авто підлягає стягненню з відповідача як винуватця ДТП.

Наявність страхового полісу та начебто недотримання ним порядку отримання страхового відшкодування вважає безпідставними. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов?язань - деліктному та договірному.

Вважає ,що він на власний розсуд має право обирати відповідний спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого ОСОБА_2 , який завдав шкоди, застрахував свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до ОСОБА_2 , який завдав шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав.

У спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред?явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. Вказане вище узгоджується із правовою позицією Верховного суду по справі № 6-2808ц15 від 20.01.2016 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 (11.03.2024) та представник позивача - адвокат Морозов В.Ю. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначили, що відповідач не подавав до суду зустрічний позов. Відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 завдана шкода. ОСОБА_2 було визнано винуватим і він як водій повинен був самостійно реагувати на зміну дорожньої обстановки. Однак цього не зробив, виконав маневр не пересвідчившись у його безпечності, не надав перевагу у русі зустрічному автомобілю за кермом якого перебував ОСОБА_1 . В результаті, останній, зазнав тілесних ушкоджень та матеріальних збитків його транспортному засобу. Тобто небезпека виникла у результаті дій ОСОБА_2 .

Закриття кримінального провадження не свідчить про те, що аварійна ситуація спричинена діями відповідача, порушення ним ПДР України про що вказано у постанові Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.04.2021 року.

Представник відповідача адвокат Горлов Є.С. у судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог, обґрунтувавши викладеними у відзиві доводами. Вказав, що вина ОСОБА_2 підтверджується лише постановою суду, яка була винесена через помилкове визнання вини відповідачем. Під час розгляду справи про адміністративне правовопорушення щодо ОСОБА_2 не встановлювались жодні обставини, не допитувались учасники ДТП, не оцінювались докази, не проводились експертизи. В рамках кримінального провадження була призначена додаткова судово-автотехнічна експертиза, за результатами якої було складено висновок експерта № 739/23-25 та експертом зроблено висновки. Зокрема: водій автомобіля «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Богдан 211010» д.н.з. НОМЕР_1 шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. В діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність технічним вимогам п.12.3 ПДР України. Причиною виникнення даної ДТП є невідповідність дій водія «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 , які суперечили технічним вимогам п.12.3 ПДР України. Кримінальне провадження було закрито постановою від 19.05.2023 р. У постанові зазначені висновки, що дії ОСОБА_1 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманням ним середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження. Окрім того, ОСОБА_1 у цьому ДТП також визнано винним постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 25.07.2023. Автомобіль «Volkswagen Passat», є фізично знищеним, тому відшкодування підлягає різниця між залишковою вартістю автомобіля та сумою збитків. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року у справі № 935/906/21 відповідача ОСОБА_2 , 1962 р.н., визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до обставин викладених у вказаній вище постанові, ОСОБА_2 29.03.2021 о 12.30 год. на 109 км а/д Київ-Чоп, керуючи автомобілем «Богдан-211010», д.н.з. НОМЕР_1 , при здійсненні маневру повороту ліворуч у відведеному для цього місці, не переконався, що даний маневр є безпечний та вчинив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в напрямку м.Житомира. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вказана постанова набрала законної сили 06.05.2021 року (а.с. 9 т.1).

Постановою слідчої СВ ВП № 2 ЖРУП ГУНП у Житомирській області від 19.05.2023 року закрито кримінальне провадження №1000069 від 02.07.2021 року у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 березня 2021 року, близько 14:00 год. на 108км+700м автодорозі Київ-Чоп, автомобіль марки «Богдан» 211010 р/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 здійснюючи розворот в порушенні вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України не надав перевагу в русі водію автомобілю марки «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в лівій смузі руху в напрямку м. Житомир, та в порушенні вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме при виявленні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості, а ж до повної зупинки та маючи технічну можливість зупинитися, допустив зіткнення з автомобілем «Богдан 211010», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який знаходячись на значній відстані в правій смузі руху в напрямку м. Житомир, який здійснював маневр розвороту зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Volkswagen Passat», p/н НОМЕР_6 .

Після цього автомобіль «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_6 , відкинуло в сторону, де він здійснив зіткнення з автомобілем Ford Transit р/н НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_3 , який також перед цим виконував маневр розвороту. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 отримав середні тілесні ушкодження.

Внаслідок невідповідності дій водія автомобіля Volkswagen Passat р/н НОМЕР_8 ОСОБА_1 , які суперечать технічним вимогам пункту 12.5. Правил дорожнього руху України в діях останнього вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбачені ст. 124 КУпАП. Враховуючи вище викладене в діях водія автомобіля марки «Богдан 211010», д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_2 відсутні ознаки кримінального правопорушення та вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 935/1915/23, яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 26.12.2023 року, позивача ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні 29.03.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 29.03.2021 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с. 193 т. 2 )

Відповідно до обставин викладених у вказаній вище постанові ОСОБА_1 29.03.2021 року о 15:01 годині на автодорозі Київ-Чоп 108 км, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_6 під час виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити не вжив заходів для зменшення швидкості або до повної зупинки транспортного засобу шляхом застосування термінового гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Богдан 211010» д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_6 відкинуло і він здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_7 , внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, власникам завдано матеріальні збитки, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, які не підпадають під кримінальну відповідальність, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (частина шоста статті 82 ЦПК України).

Також під час досудового розслідування кримінального провадження №1000069 від 02.07.2021 проведено ряд експертиз.

У висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 06.06.2021 року №СЕ-19/106-21/7159-ІТ (а.с. 47 т. 2) вказано, що на момент ДТП робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина, автомобіля «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_6 , знаходилася у технічно працездатному стані.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової авто технічної експертизи від 05.05.2023 року №739/23-25 (а.с. 31 т.2) вбачається, що при заданих вихідних даних, в наведених умовах, водій автомобіля «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_6 ОСОБА_1 мав технічну можливість зупинитись до місця зіткнення з автомобілем ВАЗ 211010 Богдан д/н НОМЕР_9 шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху; згідно чинних методичних рекомендацій по проведенню автотехнічних досліджень, маневр, як засіб уникнення ДТП, розглядається у випадку об?їзду нерухомої перешкоди або тоді, коли перешкода рухається в попутному напрямку. Застосовувати маневр для відвернення ДТП можна рекомендувати для об?їзду нерухомої перешкоди. Якщо виникає небезпека для руху, то необхідно застосовувати гальмування (згідно першої частини п. 12.3). так як "рухома" перешкода в будь-який момент може змінити напрямок і темп руху, чи зупинитись.

В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «ВАЗ 2110 Богдан», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 10.1. та 10.4. Правил дорожнього руху України. Для оцінки дій водія ОСОБА_2 вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України, спеціальні пізнання в галузі автотехнічної експертизи не потрібні і дане питання може бути вирішено слідством самостійно з урахуванням дорожньої обстановки на місці пригоди та висновків даної експертизи.

В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. НОМЕР_10 ОСОБА_1 , з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. та 12.6.г) Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля «ВАЗ 2110 Богдан», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 у відповідності з вимогами пункту 10.1. та 10,4. цих Правил.

З технічної точки зору в наведених умовах, ОСОБА_1 , мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем, шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки його руху, а тому у його діях вбачається невідповідність технічним вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Вказано, що з урахуванням наведених вихідних даних та проведеного дослідження причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору слід вважати невідповідність дій водія «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н. НОМЕР_10 ОСОБА_1 , які суперечили технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України.

При цьому з описової частини вказаного висновку експерта вбачається, що вихідні дані, які застосовувалися у ході експертного дослідження, використані з показів як водія автомобіля «Богдан 211010» р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , так і потерпілого ОСОБА_1 , з якими також проведено слідчі експерименти.

Також за замовленням позивача суду надано висновок експерта ТОВ «Українські незалежні судові системи» від 22 вересня 2023 року № 000626/01-1026, (а.с. 120-130) за результатами комплексного автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження за копіями матеріалів справи про адміністративне правопорушення №935/1915/23 і копіями матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 02 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на вирішення якого було поставлено відповідні питання.

За висновками вказаного дослідження зокрема вбачається, що з технічної точки зору причиною досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди - зіткненням автомобілів «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 і ВА3-211010 «Богдан» д.н.з. НОМЕР_5 - є в комплексі невідповідності у діях водія автомобіля ВАЗ-211010 «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 вимогам п.п. 10.1 і 10.4, Правил дорожнього руху України, які він допустив своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_3 .

Разом із тим вказано, що з причин, наведених у дослідницькій частині, можна стверджувати, що в умовах досліджуваної дорожньої ситуації у водія автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_3 за певних обставин могло не бути технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВА3-211010 «Богдан» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а за інших обставин могла бути така можливість.

Втім, суд не бере за основу наданий позивачем висновок експерта від 22 вересня 2023 року № 000626/01-1026, оскільки у матеріалах справи наявні висновки судових експертів вихідні дані яких базуються на результатах слідчих експериментів, які проводились під час проведення досудового розслідування та покладені в основу постанови слідчої про закриття кримінального провадження та постанови Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 935/1915/23, якою позивача ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні 29.03.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того у висновку експерта від 22 вересня 2023 року № 000626/01-1026 відсутні відомості про те що він виконувався для подання його до суду та те, що експерт обізнаний зі змістом ст. ст. 384, 385 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_5 застрахована згідно полісу серії НОМЕР_11 у АТ «Страхова компанія «ТАС». Ліміт за шкоду майну становить 130 000 грн., ліміт за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого 260 000 грн., франшиза становить 1 500 грн. (а.с. 174 т.2).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 , власником транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 (а.с. 19 т1).

03 червня 2021 року ОСОБА_1 звертався до страховика АТ «Страхова компанія «ТАС» із заявою про страхове відшкодування. Погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 128 500 грн. за вирахуванням франшизи 1500 грн. З вимогами про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого не звертавсь (а.с. 214 т.2).

Відповідно до виписки з рахунку позивача ОСОБА_1 від 19.05.2021 року відкритого в АТ «Універсал Банк» вбачається про зарахування страхової виплати АТ СГ «ТАС» (приватне) у розмірі 128 500 грн. (а.с.12 т.1).

Відповідно висновку експерта за результатом проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 29.10.2024 року №3175 слідує, що вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 29.03.2021 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 29.03.2021 року становила 659 997,07 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_10 , станом на дату ДТП, яка мала місце 29.03.2021 становила 684 267,99 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_10 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату ДТП, яка мала місце 29.03.2021 року відповідно до п.7.25 та п. 8.2(б) Методики не визначено.

Ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_13 , станом на дату перед ДТП, яка мала місце 29.03.2021 року становила 659 997,07 грн.

Утилізаційна (залишкова) вартість пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_10 , станом на момент після ДТП, яка мала місце 29.03.2021 року становила 358 321,12 грн.

Водночас факт врахування ПДВ залежить від форми оподаткування суб?єктів господарювання, які здійснюють роботи з ремонту КТЗ, реалізують матеріали, складові для автомобілів, а також здійснюють переробку металобрухту.

В судовому засіданні роз`яснюючи висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи від 29.10.2024 року №3175 експерт ОСОБА_4 пояснив, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_6 , відновити технічно можливо проте економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту є більшою ніж ринкова вартість транспортного засобу станом на дату перед ДТП. Утилізаційна вартість зокрема включає у себе вартість вірогідних залишків автомобіля.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18 (провадження № 61-13747св19).

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Приписами статті 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто статтею 1194 Цивільного кодексу України регламентується визначення обсягу відповідальності застрахованої особи (відповідача) у разі недостатності страхової виплати.

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц).

За положеннями ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається, що 12.08.2021 року позивач ОСОБА_1 отримав 128 500 грн. страхового відшкодування від АТ «СГ «ТАС» (приватне) в межах суми страхового ліміту відповідальності за завдану шкоду майну забезпеченого транспортного засобу марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_5 , яким керував водій ОСОБА_2 .

Згідно з статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначено у висновку експерта за результатом проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 29.10.2024 року №3175 вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 29.03.2021 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 29.03.2021 року становила 659 997,07 грн. (ринкова вартість автомобіля станом на дату перед ДТП). Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 684 267,99 грн.

Таким чином автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є фізично знищеним.

При цьому доводи сторони позивача про те, що позивач планує відновлювати його пошкоджений автомобіль не впливають на ту обставину, що вартість такого ремонту (згідно висновку експерта №3175 від 29.10.2024 року (т.3 а.с. 21)) перевищуватиме ринкову вартість автомобіля, тобто такий ремонт є економічно необґрунтованим.

У зв`язку з чим при визначенні порядку обчислення та розміру шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу слід керуватися саме ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також суд враховує те, що у даному випадку наявна обопільна вина обох учасників ДТП, що підтверджується, постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 935/1915/23, та постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року у справі № 935/906/21, якими позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні 29.03.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постановою слідчої СВ ВП № 2 ЖРУП ГУНП у Житомирській області від 19.05.2023 року про закриття кримінального провадження №1000069 від 02.07.2021 року.

При цьому сторони не заявляли під час судового засідання клопотання про проведення експертизи на предмет визначення ступеню вини у ДТП кожного з водіїв. Відтак з огляду на наявні в матеріалах справи докази і доводи сторін та за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вбачається, що водій ОСОБА_2 при здійсненні маневру повороту ліворуч у відведеному для цього місці, не переконався, що даний маневр є безпечний та вчинив зіткнення з автомобілем ««Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в свою чергу ОСОБА_1 під час виникнення небезпеки для руху, яку він об?єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості або до повної зупинки транспортного засобу шляхом застосування термінового гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Богдан 211010», д.н.з. НОМЕР_14 . Тому суд вважає, що вважає, що ступінь вини кожного із учасників ДТП становить 50%.

Так, у висновку експерта за результатом проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 29.10.2024 року №3175 вказано, що ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_13 , станом на дату перед ДТП, яка мала місце 29.03.2021 року становила 659 997,07 грн. Утилізаційна (залишкова) вартість пошкодженого автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_10 , станом на момент після ДТП, яка мала місце 29.03.2021 року становила 358 321,12 грн.

Таким чином, з урахуванням статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди пропорційно до ступеня вини у ДТП, тобто 86 587,98 грн., що становить 50 % від суми завданого збитку із розрахунку: 659 997,07 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 358 321,12 грн. (утилізаційна вартість автомобіля)/ 2 (винуватці ДТП)) - 128 500 грн. (ліміт відповідальності).

Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 500 грн. франшизи, яка відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів компенсується особою, відповідальною за завдані збитки та є спеціальним видом відшкодування, яку безумовно має сплатити власник поліса при настанні страхової події.

Щодо стягнення витрат пов`язаних з евакуацією транспортного засобу, то позивач просив стягнути 14 305,03 грн., з яких: послуги евакуатора - 12 000 грн., загальні витрати на пальне 2 305,03 грн.

На переконання суду вартість сплачених позивачем послуг евакуатора для транспортування пошкодженого автомобіля безпосередньо в день ДТП у розмірі 2 000 грн. в межах м. Коростишів, та до м. Хмельницького (місце проживання позивача), що становить 10 000 грн., що загалом становить 12 000 грн. підтверджено належними та допустимими доказами, а саме квитанціями до прибуткового касового ордеру №7 від 29.03.2021 року та №8 від 28.07.2021 року, тому саме така сума витрат є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Разом із тим долучені позивачем дві квитанції про оплату пального ТОВ «Окко-драйв» від 15.10.2021 року на суму 1735,01 грн. та від 30.11.2021 року на суму 570,02 грн. не є належними доказами, що безумовно підтверджують те, що такі витрати пов`язані з витратами пального на евакуацією транспортного засобу. З`ясувати належність наданих квитанцій до витрат пов`язаних із евакуацією пошкодженого авто неможливо враховуючи, те, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 29.03.2021 року, а витрати за пальне здійснені 15.10.2021 року та 30.11.2021 року. Квитанції до прибуткового касового ордеру датовані 28.07.2021 та 29.03.2021 р. не містять відомостей(відмітки) про те, що послуги з евакуації авто не включають у себе витрати на пальне.

Будь-яких інших письмових доказів на підтвердження таких витрат не надано. При цьому вартість послуг евакуатора (транспортування пошкодженого автомобіля) могли включати у себе витрати і на пальне. А тому в цій частині розміру стягнення витрат суд відмовляє.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Зокрема ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

Зі змісту наданих документів медичного характеру зокрема: довідки КНП Коростишівська ЦРЛ ім Д.І. Потєхіна №418 від 29.03.2021 року, протоколу-магнітно резонансної томографії від 31.03.2021 р., виписки №3586 КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради, протоколу рентгенологічного дослідження від 20.11.2021 року, листа непрацездатності вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою внаслідок отриманої під час ДТП травмою з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку легкого ступеню, забій лівого плеча, садна лівого передпліччя (ушкодження суглобової губи лівого плечового суглобу типу SLAP II). Перебував на стаціонарному лікуванні з 02.04.2021 року до 11.05.2021 року.

Вартість лікування та придбаних ліків згідно наданих квитанцій становила 21 750, 43 грн.

Відповідно до полісу серії АР № 8631249 у АТ «Страхова компанія «ТАС» встановлено ліміт за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого 260 000 грн. З матеріалів страхової справи вбачається, що позивач не звертався до страховика заподіювача шкоди із заявою про відшкодування витрат завданих його здоров`ю, пов`язаних з його лікуванням. Про що і підтвердив позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України cуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи викладене вище з огляду на те, що розмір витрат позивача ОСОБА_1 не перевищує встановлений у 260 000 грн. ліміт страхової суми за шкоду заподіяну, життю і здоров`ю, тому такі витрати відшкодовуються страховиком. З вимогами до страхової компаній позивач не звертавсь, клопотань про залучення як відповідача не подавав, а тому на відповідача ОСОБА_2 не може бути покладено обов`язок відшкодування вартості лікування та придбаних ліків, і за вказаних обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд враховує, глибину емоційних та моральних страждань, характер душевних переживань позивача ОСОБА_1 , як потерпілої особи та того характеру завданих збитків, які він зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи, що його автомобіль зазнав значних механічних ушкоджень. Безумовно пошкодження майна, що призводить до незапланованих майнових втрат та незручностей, є основою стресу та душевних хвилювань, впливає на звичайний плин життя та потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану. При цьому суд враховує те, що ДТП сталася за обопільної вини сторін, не тільки з вини відповідача, а й з вини позивача, ступінь вини кожного учасника 50%, тому з огляду на кількість зусиль направлених на відновлення попереднього ритму життя та емоційного стану, з урахуванням розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 20 000 грн., вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено в орієнтовному розмірі 120 000 грн.

В матеріалах справи наявний ордер про надання правничої допомоги, договір про надання правничої допомоги від 23.05.2022 року, додаток №1 до договору, за умовами якого правова винагорода становить 120 000 грн. Також надано акт -приймання передачі наданих послуг від 23.06.2022 року у якому зазначений перелік послуг, їх вартість та кількість витраченого часу. Також долучено складену адвокатом Морозовим В.Ю. квитанцію про сплату коштів від 23.06.2022 року у розмірі 120 000 грн.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Так позивачем та його адвокатом у вартість витрат на професійну правничу допомогу (акт-приймання передачі наданих послуг(а.с. 36 т. 1)), зокрема включено адвокатські послуги, з представництва інтересів у під час розгляду адміністративної справи та кримінального провадження, досудового врегулювання спору, представництво інтересів під час візитів до відділу поліції та Коростишівської окружної прокуратури, вартістю близько 40 000 грн., зі змісту яких неможливо визначити їх відношення до даної справи.

Тому суд вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем та адвокатом, є неспівмірним з обсягом виконаних робіт та є дещо завищеним.

Разом із тим, суд враховує тривалість розгляду справи, час витрачений адвокатом та кількість процесуальних дій сторін у справі, враховуючи складність справи, виконану роботу адвокатом, а також те, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача з урахуванням ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 16 416 грн., що відповідатиме пропорційності, критерію реальності, виваженості, справедливості та розумності їхнього розміру.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: 88,087,98 грн.(матеріальна шкода та франшиза) + 12 000 грн.(витрати на евакуаційні послуги) + 20 000 грн. (моральна шкода), що разом 120 087,98 грн. і становить 14,28 % від заявленої ціни позову, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 805,88 грн. Витрати у розмірі 3 000 грн. пов`язані з оплатою звіту про оцінку транспортного засобу №1/2312 від 23.12.2021 року, відшкодуванню не підлягають оскільки долучений позивачем звіт не враховувався судом під час розгляду даної справи.

Крім того відповідачем ОСОБА_2 понесено судові витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 29.10.2024 року №3175, вартість якої становить 10 523,28 грн. (а.с. 20 т.3), тому з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 9083,70 грн.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 22,1167,1188, 1194 ЦК України і керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_15 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_16 , матеріальну шкоду у розмірі 86 587,98 грн. та франшизу 1500 грн. 00 коп., що загалом становить 88 087 грн 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_15 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_16 , шкоду пов`язану з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 12 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_15 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_16 , моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_15 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_16 , судовий збір у розмірі 805,88 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 416 грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_16 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_15 , судові витрати за оплату судової траспортно-товарознавчої експертизи № 3175 від 29.10.2024 року у розмірі 9083,70 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_16 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_15 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено: 21 лютого 2025 р.

Суддя В.В.Янчук