ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2025 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - Чепка В. В.,
за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т.,
представника позивача -Дурдинець Р. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Матіко Станіслава Романовича, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» требі особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,задоволено повністю. Вказане рішення отримано позивачем та його представнкиом 25.01.2025 в електронній формі на електронну адресу Електронного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Представник відповідача Дурдинець Р. Ю. подала до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, де вказує, що із заявленими вимогами позивача про стягнення правничої допомоги не згідні, з огляду на наступне.
Зазначає, що матеріали справи не містять адвокатського запиту до АТ КБ «Приват Банк» про підготовку тривалістю в 30 хвилин, якого заявлено адвокатом, що не відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України.
Вважає, що вказаний час 6 год. на «формування позовної заяви» є завищеним, оскільки дана категорія справ є типовою, тривалість підготовки позову не відповідає складності справи та кваліфікації юриста, як адвоката.
Представник відповідача вказує, що подання до суду заяви про відкладення розгляду справи не є обов`язковою процесуальною дією для надання кваліфікованої правничої допомоги не може бути підставою для стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача.
Представник позивача Микитюк Є. М. адвокат Матіко С. Р., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Представник відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - адвокат Дурдинець Р.Ю.у судовому засіданні підтримала позицію, викладену у запереченні.
Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.
При ухваленні рішення, судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем. В позовній заяві зазначено про те, що позивач ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу, розрахунок та розмір яких буде наданий суду у порядку та строки визначені п.8 ст.141 ЦПК України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
- формування та подання заяви про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 56058466, кількість 30 хв., 30.10.2024;
- ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 56058466, кількість 30 хв., 31.10.2024;
- формування та подання адвокатського запиту до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., кількість 30 хв., 01.11.2024;
- формування та подання адвокатського запиту до АТ КБ «Приват Банк», кількість 30 хв., 01.11.2024;
- формування позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, кількість 6 год. 00 хв., 07.11.2024;
- подання до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню;, кількість 30 хв, 08.11.2024;
- формування та подання до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заяви про відкладення розгляду справи, кількість 30 хв., 10.12.2024;
- формування та подання до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відповіді на відзив, кількість 2 год. 30 хв., 16.12.2024;
- формування та подання до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заяви про ухвалення додаткового рішення, кількість 30 хв., 20.01.2025;
Представником позивача не надано до суду підтвердження оплати вищезазначених послуг позивачем. Однак, згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі № 178/1522/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено ( п.1 ч.2 ст. 137 та ч.8 ст.141 ЦПК України).
Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Представник відповідача Дурдинець Р. Ю. у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу зазначає, що вказані позивачем витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню, оскільки дана категорія справи є типовою, не належить до категорії складних та розглядалася в суді в порядку спрощеного позовного провадження. Із заявленими вимогами позивача не згідні.
У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи, яка є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в розрахунку розміру винагороди (гонорару, виконаних робіт) від 20.01.2025, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення, у зв`язку з чим з Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.
На підставі викладеного, керуючись ст. 133-141, 259, 268, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Матіко Станіслава Романовича, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст додаткового рішення складено 25.02.2025.
Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області В. В. Чепка