Справа № 478/1729/24 Провадження № 2/478/59/2025
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2025 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого - судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судових засідань - Григоренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі судових засідань №4 Казанківського районного суду Миколаївської області, в с-щі. Казанка, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами:

- від 30.04.2021 року № 110 в розмірі 42 293,24 грн, в тому числі: 5900 грн заборгованості за кредитом та 36 393,24 грн заборгованості за процентами;

- від 30.04.2021 року № 243 в розмірі 29 464,00 грн, в тому числі: 1600,00 грн заборгованості за кредитом та 27 864,00 грн заборгованості за процентами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка 30.04.2021 року уклала два кредитні договори із Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» (далі - ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ») за №110 та за № 243 за умовами яких отримала позику в розмірі 5900,00 грн та 1600 грн відповідно.

01 грудня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитними договорами від 30.04.2021 року за №110 та за № 243.

У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитними договорами від 30.04.2021 року за №110 та за № 243.

Станом на дату подання позову до суду заборгованість за договором відповідачкою ОСОБА_1 не погашено, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 71 757,24 грн.

Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить стягнути з відповідачці ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами від 30.04.2021 року за № 110 та за № 243 в розмірі 71 757,24 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 годину 30 хвилин 26 грудня 2024 року. Витребувано у позивача додаткові докази.

13 грудня 2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідачки, згідно якого вона визнала позовні вимоги частково. У відзиві на позов відповідачкою було визнано факт укладання договорів позики від 30.04.2021 року за № 110 та за № 243 та факт отримання кредиту в розмірі 1600,00 грн та 5900,00 грн. відповідно. Проте, відповідачка не погоджується із нарахованими процентами за користування кредитом, вказуючи, що строк кредитування складав 16 днів, а відтак за кредитним договором від 30.04.2021 року за № 110 вона повинна сплатити проценти в розмірі 512,00 грн., а за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243 сплаті підлягають проценти в розмірі 1888,00 грн.

Також відповідачка вказує на неправомірність нарахування пені, яка не може перевищувати 15 % суми простроченого платежу.

Крім цього, відповідачка заперечує проти заявлених позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн через недоведеність таких витрат позивачем та їх розміру у даній справі.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2024 року задоволено клопотання позивача про витребування від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відомостей щодо того, чи видавалась ОСОБА_1 картка № НОМЕР_1 ; виписку по рахунку ОСОБА_1 за номером картки № НОМЕР_1 за період з 30.04.2021 року по 10.05.2021 року; виписки по всіх рахунках ОСОБА_1 відкритих в АТ КБ «Приват Банк» за період з 30.04.2021 року по 10.05.2021 року.

07 січня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якого позивач зазначив, що за умовами кредитування, відповідачка отримала кредит з орієнтованим строком повернення в 16 днів, в той час як строк кредитного договору визначався тривалістю в 1 рік. Сторонами було погоджено, що протягом строку користування кредитом відповідачка сплачує відсотки, а відтак, останній були нараховані відсотки протягом 1 року дії кожного кредитного договору.

Крім цього, позивач зазначив, що пеня за прострочення платежу відповідачці не нараховувалась, сума заборгованості останньої складається виключно із заборгованості за кредитом та відсотками.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2025 року задоволено клопотання позивача про повторне витребування від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відомостей щодо того, чи видавалась ОСОБА_1 картка № НОМЕР_1 ; виписку по рахунку ОСОБА_1 за номером картки № НОМЕР_1 за період з 30.04.2021 року по 10.05.2021 року; виписки по всіх рахунках ОСОБА_1 відкритих в АТ КБ «Приват Банк» за період з 30.04.2021 року по 10.05.2021 року.

В судове засідання, призначене на 27.02.2025 року представник позивача не з`явився, але зі змісту позовної заяви убачається клопотання представника позивача щодо розгляду справи без участі позивача.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За обставин, наведених вище суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання представнику позивача щодо відкладення судового засідання, призначеного на 27.02.2025 року та повторному витребуванню доказів від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк».

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 30.04.2021 року відповідачка уклала договір позики із Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» за № 243(а.с.20-22).

За умовами підпункту 1.1 пункту 1 Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит, на суму, яка зазначається в анкеті-заяві та складає 1600,00 грн на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальниця зобов`ячалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 Договору сторони погодили, що кредит надається на строк, зазначений в анкеті-заяві та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною.

За змістом підпункту 1.3 пункту 1 Договору сторони визначили, що орієнтовний строк повернення кредиту складає 16 днів з моменту отримання кредиту.

У підпункті 1.4 пункту 1 Договору сторони узгодили проценти за користування кредитом, які розраховуються від суми кредиту за кожен день користування в наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4а;

в) починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4б;

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним днем повернення кредиту ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4в.

Відповідно до підпункту 1.9 пункту 1 Договору граничний строк кредитування (строк дії договору) складає 1 рік.

У підпункті 4.2 пункту 4 Договору, сторони узгодили що реальна річна процентна ставка становить 730% річних (732% річних у високосний рік) при нарахуванні 2% у день; 1302,36 % річних (1306% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 1,64% у день; 1711,7 % річних (1769,68% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 1,38% у день; 2735,45% річних (2743,05% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 2,65% у день.

Як вбачається з заяви-анкети (для отримання кредиту), яка є Додатком 1 до Договору (а.с. 22 зворотній бік), сторони погодили аналогічні умови кредитування, а саме: орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту, строк договору на 365 днів протягом якого відповідачка зобов`язалась повернути кредит та проценти, порядок нарахування процентів та розмір пені.

Додатком 2 до Договору сторони узгодили графік платежів (а.с. 23) згідно якого визначили чисту суму кредиту та процентів, які належать до сплати відповідачкою протягом 16 днів з дати видачі кредиту.

Додатком 3 до Договору є Паспорт споживчого кредиту (а.с. 24-27), за яким відповідачка була ознайомлена з умовами та строком кредитування, реальною процентною ставкою та порядком повернення кредиту (на 16 день з дня отримання кредиту) та іншими умовами, що є ідентичними до умов Договору.

Згідно листа ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» від 04.10.2024 року (а.с. 38) підтверджується проведення транзакції в розмірі 1600,00 грн 30.04.2021 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243(а.с.39-40) проценти було нараховано на суму кредиту в розмірі 1600,00 грн протягом періоду з 30.04.2021 року по 30.11.2021 року. З даного розрахунку вбачається загальна сума заборгованості за кредитом та відсотками станом на 30.11.2021 року в розмірі 11 056,00 грн.

З розрахунку заборгованості відповідачки станом на 10.01.2023 року № 243(а.с. 42) вбачається, що станом на 10.01.2023 року заборгованість за кредитом та відсоткамискладає 29 464,00 грн. Дата закінчення нарахування відсотків 29.04.2022 року.

Станом на 13.11.2024 року сума заборгованості відповідачки за кредитом залишається в розмірі 29 464,00 грн, що вбачається з дослідженого судом розрахунку заборгованості станом на 13.11.2024 року (а.с. 44).

Також, матеріалами справи встановлено, що 30.04.2021 року відповідачка уклала договір позики із Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» за № 110(а.с.27-35).

За умовами підпункту 1.1 пункту 1 Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит, на суму, яка зазначається в анкеті-заяві та складає 5900,00 грн на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 Договору сторони погодили, що кредит надається на строк, зазначений в анкеті-заяві та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною.

За змістом підпункту 1.3 пункту 1 Договору сторони визначили, що орієнтовний строк повернення кредиту складає 16 днів з моменту отримання кредиту.

У підпункті 1.4 пункту 1 Договору сторони узгодили проценти за користування кредитом, які розраховуються від суми кредиту за кожен день користування в наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4а;

в) починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4б;

г)починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним днем повернення кредиту ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4в.

Відповідно до підпункту 1.9 пункту 1 Договору граничний строк кредитування (строк дії договору) складає 1 рік.

У підпункті 4.2 пункту 4 Договору, сторони узгодили що реальна річна процентна ставка становить 730% річних (732% річних у високосний рік) при нарахуванні 2% у день; 1302,36 % річних (1306% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 1,64% у день; 1711,7 % річних (1769,68% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 1,38% у день; 2735,45% річних (2743,05% річних у високосний рік) при збільшенні процентної ставки на 2,65% у день.

Як вбачається з заяви-анкети (для отримання кредиту), яка є Додатком 1 до Договору (а.с. 30), сторони погодили аналогічні умови кредитування, а саме: орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту, строк договору на 365 днів протягом якого відповідачка зобов`язалась повернути кредит та проценти, а також порядок нарахування процентів та розмір пені.

Додатком 2 до Договору сторони узгодили графік платежів (а.с. 30-31) згідно якого визначили чисту суму кредиту та процентів, які належать до сплати відповідачкою протягом 16 днів з дати видачі кредиту.

Додатком 3 до Договору є Паспорт споживчого кредиту (а.с. 31-33), за яким відповідачка була ознайомлена з умовами та строком кредитування, реальною процентною ставкою та порядком повернення кредиту (на 16 день з дня отримання кредиту) та іншими умовами, що є ідентичними до умов Договору.

Згідно листа ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» від 02.04.2024 року (а.с. 38 зворотній бік) підтверджується проведення транзакції в розмірі 5900,00 грн 30.04.2021 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30.04.2021 року № 110(а.с.40-41) проценти було нараховано на суму кредиту в розмірі 5900,00 грн протягом періоду з 30.04.2021 року по 30.11.2021 року. З даного розрахунку вбачається загальна сума заборгованості за кредитом та відсотками станом на 30.11.2021 року в розмірі 42 293,24 грн.

З розрахунку заборгованості відповідачки станом на 10.01.2023 року № 110(а.с. 43) вбачається, що станом на 10.01.2023 року заборгованість за кредитом складає 110 172,74 грн. Дата закінчення нарахування відсотків 29.04.2022 року.

Станом на 13.11.2024 року сума заборгованості відповідачки за кредитом залишається в розмірі 110 172,74 грн, що вбачається з дослідженого судом розрахунку заборгованості станом на 13.11.2024 року (а.с. 45).

01 грудня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») було укладено Договір факторингу №1-12 (а.с. 46-48), відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитними договорами від 30.04.2021 року за №110 та за № 243.

Факт заміни кредитора у зобов`язанні відповідачки перед ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» за кредитними договорами від 30.04.2021 року за №110 та за № 243 вбачається з платіжного доручення № 307600018 від 03.12.2021 року (а.с. 48), з акту приймання передавання Реєстру Боржників від 03.12.2021 року (а.с. 48), Реєстру Боржників до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року (а.с. 49-50), витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року (а.с. 51-52).

10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно Договору №10-01/2023 (а.с. 53-55) про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитними договорами від 30.04.2021 року за №110 та за № 243.

Факт набуття права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами від 30.04.2021 року за №110 та за № 243 підтверджується актом прийому передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року (а.с. 55 зворотній бік), актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року (а.с. 56), реєстрами боржників від 10.01.2023 року (а.с. 9-10, 57-60).

З досліджених судом детальних розрахунків заборгованості відповідачки за кредитними договорами від 30.04.2021 року за №110 та за № 243 (а.с. 97-120) вбачається, нарахування відсотків за кредитними договорами протягом одного року, а саме:

- за договором від 30.04.2021 року за №243 в період з 30.04.2021 року по 29.04.2022 року відповідачці було нараховано 27 864,00 грн відсотків на суму кредиту в розмірі 1600,00 грн. Загальна сума кредитної заборгованості складає 29 464,00 грн.

- за договором від 30.04.2021 року за №110 в період з 30.04.2021 року по 29.04.2022 року відповідачці було нараховано 104 272,74 грн відсотків на суму кредиту в розмірі 5900,00 грн. Загальна сума кредитної заборгованості складає 110 172,74 грн.

Таким чином, судом, за результатами дослідження матеріалів справи та з урахуванням визнання відповідачкою факту укладання кредитних договорів, отримання грошових коштів та наявності заборгованості за непогашеним кредитом (в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків за 16 днів користування кредитом), судом достеменно встановлено, що 30.04.2021 року, на підставі укладених кредитних договорів, відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 1600 грн за договором №243 та 5900 грн за договором №110 під обов`язок їх повернення зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Свої обов`язки щодо надання грошових коштів відповідачці за кредитними договорами в розмірі 1 600,00 грн та 5900,00 грн відповідно, ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» виконало. Проте, відповідачка не повернула грошові кошти та лише частково сплатила відсотки за користування кредитом у порядку та строки, визначеними кредитними договорами.

Протягом строку кредитних договорів, відповідачці було нараховано відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим, загальна заборгованість відповідачки станом на 30.11.2021 року за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243 складала 11 056,00 грн, в тому числі: 1600,00 грн заборгованості за кредитом та 9 456,00 грн заборгованості за відсотками, а за кредитним договором від 30.04.2021 року №110 складала 42 293,24 грн, в тому числі: 5900,00 грн заборгованості за кредитом та 36 393,24 грн заборгованості за відсотками.

01 грудня 2021 рокуТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило право вимоги до відповідачки за кредитними договорами ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» № 1-12, яке продовжило нарахування відсотків відповідачці за кредитними договорами до 29.04.2022 року включно. У зв`язку з цим, станом на 29.04.2022 року заборгованість відповідачки за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243 складала 29 464,00 грн, в тому числі: 1600,00 грн заборгованості за кредитом та 27 864,00 грн заборгованості за відсотками, а за кредитним договором від 30.04.2021 року № №110 складала 110 172,74 грн, в тому числі: 5900,00 грн заборгованості за кредитом та 104 272,74 грн заборгованості за відсотками.

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» була передана фінансова документація, в тому числі, з розрахунку вимоги, строк платежу якої настав станом на 30.11.2021 року за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243, яка складала 11 056,00 грн, в тому числі: 1600,00 грн заборгованості за кредитом та 9 456,00 грн заборгованості за відсотками, та за кредитним договором від 30.04.2021 року №110, яка складала 42 293,24 грн, в тому числі: 5900,00 грн заборгованості за кредитом та 36 393,24 грн заборгованості за відсотками.

Згідно з умовами вказаного договору факторингу (пункт 2.5) передбачено право фактора здійснити наступне відступлення права вимоги будь-якій третій особі, а також здійснити нарахування та стягнення процентів з дати відступлення прав вимоги за договорами фінансових послуг (пункт 2.3), тобто здійснити нарахування за умовами договору з моменту переходу права і за період, що може настати, у разі невиконання зобов`язань боржником, без передачі фактору права майбутньої вимоги.

10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право грошової вимоги до відповідачці за кредитними договорами від 30.04.2021 року за №110 та за № 243 позивачу. На момент відступлення права вимоги, заборгованість відповідачки за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243 складала 29 464,00 грн, в тому числі: 1600,00 грн заборгованості за кредитом та 27 864,00 грн заборгованості за відсотками, а за кредитним договором від 30.04.2021 року № №110 складала 110 172,74 грн, в тому числі: 5900,00 грн заборгованості за кредитом та 104 272,74 грн заборгованості за відсотками.

На момент звернення до суду, відповідачкою заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками не сплачено. Заявлені до відповідачки позовні вимоги за кредитним договором від 30.04.2021 року №110 складають 5900,00 грн заборгованості за кредитом та 36 393,24 грн (з нарахованої 104 272,74 грн заборгованості за відсотками).

Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З огляду на статтю 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до частини першої статті 1049 та статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як було встановлено судом, кредитними договорами визначено орієнтовний строк повернення кредиту в 16 днів та строк дії договорів в 1 рік. Відповідачка не погоджується з правомірністю нарахування їй відсотків саме протягом 1 року, вказуючи на право відповідного нарахування відсотків протягом 16 днів з дня отримання кредиту.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідачки оскільки з кредитних договорів чітко вбачається строк їх дії в 1 рік і саме такі умови були нею прийняті та погоджені.

Також суд відхиляє заперечення відповідачці з приводу неправомірності нарахування пені, оскільки позовні вимоги не містять вимоги про її стягнення та судом не встановлено, що до складу заборгованості за кредитом включено будь-які нараховані пені.

В той же час, за змістом укладеного договору факторингу від 01 грудня 2021 року № 1-12ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», яке є первісним кредитором відступило право вимоги до відповідачки за кредитними договорами ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав, тобто наявну вимогу. Вказане підтверджується Додатком 3 до договору факторингу (пункти 4828 та 4829).

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Проте, позивач, прийнявши право вимоги, строк виконання якої настав, заявив позовні вимоги не про стягнення суми боргу за отриманим правом вимоги до відповідачці за платежем, який настав станом на 01 грудня 2021 року, а про стягнення з відповідачці суми основного боргу за кредитом, нарахованих первинним кредитором процентів та додатково нарахованих фактором процентів за період з 1 грудня 2021 року, тобто дня передачі грошової вимоги, платіж за якою настав, та до 29 квітня 2022 року у відповідності до пункту 2.3 договору факторингу, що суперечить предмету договору факторингу.

Таким чином, суд враховуючи предмет договору факторингу від 01 грудня 2021 року № 1-12 та розмір грошової вимоги первісного кредитора до відповідачці з приводу погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявної, а ні майбутньої вимоги), приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідачки нарахованих сум відсотків за період після 01.12.2021 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідачкою належним чином умови договору не виконані та отримані кредитні кошти не повернуті.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243, наявну станом на дату відступлення боргу, яка складала за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243 суму в розмірі 11 056,00 грн, в тому числі: 1600,00 грн заборгованість за кредитом та 9 456,00 грн заборгованість за відсотками, а за кредитним договором від 30.04.2021 року №110 складала 42 293,24 грн, в тому числі: 5900,00 грн заборгованості за кредитом та 36 393,24 грн заборгованості за відсотками, а всього, в розмірі 53 349,24 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна пред`явленого позову складає 71 757,24 грн, а розмір задоволених позовних вимог складає 53 349,24 грн, тобто 74,35% від ціни позову. Таким чином, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 1 801,05 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 16 000,00 грн суд, враховуючи заперечення відповідачки з приводу обґрунтованості заявлених позивачем витрат, виходить з наступного.

Заявлені позивачем витрати на представництво інтересів ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» під час судового розгляду даної справи здійснювало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024.

Відповідно до заявки про надання юридичної допомоги № 290 від 11.10.2024 адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було здійснено надання усної консультації та складання позовної заяви на суму 4 000,00 грн та 12 000,00 грн відповідно.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив позивач, суд виходить з вимог статей 133, 137, 141 ЦПК України, згідно яких судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданн япослуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно якого ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись положеннями статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 07.12.2022 по справі № 873/96/22 під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись такими критеріями, як: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатським об`єднанням роботи, значимості таких дій у справі та з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн (із розрахунку 1 години усної консультації та 1 години складання позовної заяви), що, буде відповідати критеріям дійсності та реальності, а також принципам справедливості, пропорційності та верховенства права.

На підставі положень статті 141 ЦПК України вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) суму заборгованості в розмірі 53 349,24 грн, в тому числі: за кредитним договором від 30.04.2021 року № 243 в розмірі 11 056,00 грн, з яких: 1600,00 грн заборгованість за кредитом та 9 456,00 грн заборгованість за відсотками та за кредитним договором від 30.04.2021 року №110 в розмірі 42 293,24 грн, з яких: 5900,00 грн заборгованість за кредитом та 36 393,24 грн заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 801,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.02.2025 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський