ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 941/1053/23

провадження № 22-ц/4809/367/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області (суддя Шаєнко Ю. В.) від 22.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

14.08.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» шляхом направлення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (рекомендоване повідомлення № 470) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування пред`явленої вимоги позивач зазначав, що 12.08.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_2 було укладено електронний кредитний договір № /457456. На підставі умов цього договоруякого ОСОБА_2 отримала в безготівковій формі кредит в розмірі 5300,00 грн строком на 25 днів та зобов`язана була повернути його кредитодавцю і сплатити визначені договором проценти за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Г відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило на користь позивача у справі право вимоги, зокрема, до відповідачки за кредитним договором № /457456 від 12.08.2021.

Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 20 537,50 грн, з яких: 5 300,50 грн сума заборгованості закредитом, 15 237,50 грн сума заборгованості за процентами.

Оскільки відповідачка в порушення умовам кредитного договору не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, право вимоги щодо яких набуло ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідачки заборгованості в сумі 20537,50 грн, зокрема: 5 300,50 грн сума заборгованості за кредитом, 15237,50 грн сума заборгованості за процентами.

2. Короткий зміст рішення суду

Петрівський районний суд Кіровоградської області рішенням від 22.11.2023 у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовив повністю.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд виснував, що позивач не надав до суду детального розпису кредитної заборгованості з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача. Крім того, позивач не надав належних та достатніх доказів, які відповідали б вимогам законодавства та підтверджували надання відповідачці грошових коштів згідно з конедитним договором. Позивач не довів належними та допустимими доказами факт переходу від ТОВ «ГОУФІНГОУ» до нього права вимоги за кредитним договором № /457456 від 12.08.2021.

3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Позивач у справі, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», подав до суду апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

4. Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка у справі, ОСОБА_1 , яка змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_3 у зв`язку з державною реєстрацією шлюбу від 26.07.2023 (а. с. 41), від імені якої діє представник адвокат Турбаєвський Юрій Віталійович, заперечила проти доводів і вимог апеляційної скарги та просила вимоги апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення, а рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2023 без змін.

Зазначила, що місцевий суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, встановив обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, що підлягали застосуванню, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

5. Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста (тридцяти з 19.07.20224 згідно із Законом № 3831-IX від 19.06.2024) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у даній справі становить 20 537,50 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн х 30 = 90 840 грн).

Зазначена справа не належить до виключень, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 19 та ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

6. Встановлені судом першої неоспорювані обставини справи:

12.08.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_4 було укладено в електронній формі кредитний договір № /457456 шляхом використання нею одноразового ідентифікатора за № R17674, що підтверджується п. 7 кредитного договору.

Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (пункт 1.1. кредитного договору).

7. Апеляційний суд додатково встановив такі обставини справи:

Відповідно до Інформаційної довідки № 531/04 від 18.04.2023 ТОВ «Платежі онлайн», як технологічного оператора платіжних послуг, на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Сайт торговця: GOFINGO.COM.UA; Номер транзакції: 32876-06005-29693; Сума транзакції: 5300 грн; Дата проведення транзакції: 2021-08-12 12:30:04; Номер картки: НОМЕР_1 ; Банк-емітент: FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK (а. с. 13).

19.04.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ГОУФІНГОУ» уклали договір факторингу № 19042022-Г. Відповідності до умов цього договору ТОВ «ГОНФІНГОУ» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ГОНФІНГОУ» за плату на умовах, визначених цим Договором (а. с. 9 10).

Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1. договору факторингу).

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 14378, після чого, з урахувань п. 1.2 договору факторингу, від Клієнта до Фактора переходить право вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором відносно Боржників (а. с. 11).

Відповідно до витягу від 14.08.2023 з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ГОУФІНГОУ», до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_5 за кредитним договором № /457456 в сумі 20537,50 грн, з яких 5300 грн - сума заборгованості за основою сумою боргу, 15237,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а. с. 12).

7. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним нормам закону відповідає не повною мірою, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

8. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1. Застосовані норми права, їх джерела та висновки Верховного Суду щодо правозастосування

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової (у тому числі електронної) форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновків, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За змістом частин 1, 2 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Отже, одним з правових наслідків укладення договору факторингу є заміна кредитора у грошових зобов`язаннях третіх осіб перед клієнтом.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 06.02.2018 у справі № 278/1679/13-ц, від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

8.2. Щодо суті спору, оцінка доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач, як новий кредитор, який набув право вимоги на підставі договору факторингу, звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № /457456 від 12.08.2021, укладеним між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 . Заборгованість складається з несплаченого відповідачкою у визначений договором строку «тіла» кредиту у сумі 5 300,00 грн та процентів за користування кредитом в сумі 15 237,50 грн.

Відповідачка у судах першої та апеляційної інстанцій позов не визнала з підстав недоведеності позивачем, на її думку, факту наявності у позивача права вимоги до неї за вказаним кредитним договором та факту наявності й розміру несплаченої заборгованості перед первісним кредитором.

Цивільне судочинство України ґрунтується, зокрема, на принципах змагальності сторін та диспозитивності (п. 4, п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст. 77 80 ЦПК України.

Учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, у цивільному судочинстві обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання до суду доказів для підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позиції сторін, а також тих обставин, які визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Результат змагальності сторін має за мету усунення невизначеності щодо фактів, прав та обов`язків учасників у спріних правовідносинах.

Щодо змісту спірних правовідносин, то колегія суддів зауважує, що за своєю правовою природою кредитний договір є окремим видом цивільно-правових договорів, який визначає взаємні зобов`язання і відповідальність між комерційним банком або іншою фінансовою установою (кредитодавцем) і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит) в будь-якій валюті. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

Тож, невиконання кредитодавцем передбачного кредитним договором зобов`язання надати грошові кошти позичальнику є порушенням та підставою для захисту права позичальника, а не свідченням неукладеності договору.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, найперше, позивач посилався в обґрунтування своїх вимог на умови укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 кредитного договору № /457456 від 12.08.2021.

Відповідачка у справі факт уладення нею цього кредитного договору та зміст його умов не заперечувала.

Отже, як вбачається з наявної у справі копії кредитного договору № /457456 від 12.08.2021, укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_4 , він складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором № R17674 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 6.1, п. 7 кредитного договору).

Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 05.09.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.2. кредитного договору).

За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3. кредитного договору).

З метою поглиблення довіри до Товариства Клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки. Стандартна процентна ставка для продукту «Миттєва позика» становить 2,5 % на добу, для продукту «Дрібні покупки» - 3,5 % на добу (п. 1.5. кредитного договору).

Відповідно до пункту 1.4. Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (№ 4314 14хх хххх - 7665), що підтверджується п. 7 кредитного договору.

Сторони погодилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1. Кредитного договору).

Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та Договору (п. 4.1. кредитного договору).

Всі додатки та додаткові угоди, складені Сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору (п. 6.3. кредитного договору).

Товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором (п. 3.1.4. кредитного договору).

Колегією суддів враховано, що без здійснення входу на сайт Товариства, без отримання Клієнтом листа з умовами договору (оферти) і смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором та без введення відповідачем одноразового ідентифікатора, що означає підписання електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепту), договір не був б укладеним.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 28.04.2021 у справі №234/7160/20, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 18.06.2021 у справі №234/8079/20, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.

Суд першої інстанції погодився із викладеними у відзиві запереченнями відповідача проти позову, а тому, відмовляючи у задоволенні позову, суд виснував, що позивач не довів заявлені позовні вимоги, не надав належних та достатніх доказів таких обставин: надання кредитодавцем відповідачці грошових коштів (кредиту), передбачених кредитним договором; факту переходу права вимоги за кредитним договором №/457456 від 12.08.2021 від ТОВ «ГОУФІНГОУ» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; детального розпису кредитної заборгованості з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача.

З вказаним висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується.

Зокрема, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції не дав належну оцінку наявним у справі доказам:

1) умовам укладеного між ТОВ «ГОНФІНГОУ» та ОСОБА_5 кредитного договору від 12.08.2021 № /457456, згідно з п. 1.1, п. 1.4, п. 7 якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці у справі кредит у сумі 5300,00 грн у безготівковій формі за реквізитами платіжної банківської картки, вказаної клієнтом - НОМЕР_1 ;

2) інформаційній довідці технологічного оператора платіжних послуг платіжного сервісу «Platon» - ТОВ «Платежі онлайн» № 531/04 від 18.04.2023 про проведення успішної транзакції через платіжний сервіс «Platon». Сайт торговця: GOFINGO.COM.UA; Номер транзакції: 32876-06005-29693; Сума транзакції: 5300 грн; Дата проведення транзакції: 2021-08-12 о 12:30:04; Номер картки: НОМЕР_1 ; Банк-емітент: FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK.

Суд першої інстанції не врахував, що факт здійснення ТОВ «ГОНФІНГОУ» в день укладення з ОСОБА_5 кредитного договору платежу у розмірі, який відповідає обумовленій сторонами суми кредиту 5300,00 грн за реквізитами вказаної особисто відповідачкою у п. 7 кредитного договору платіжної картки підтверджено вказаними письмовими доказами, які узгоджуються між собою і достовірно підтверджують факт виконання ТОВ «ГОНФІНГОУ» своїх зобов`язань з надання відповідачці кредиту.

Підстав вважати вказані докази такими, що не відповідають вимогам ст. 77 80 ЦПК України, на думку колегії суддів апеляційного суду, немає. внесений Національним Банком України до Реєстру платіжної інфраструктури за 26.03.2018 № 27-0018/16805 (https://bank.gov.ua)

ТОВ «Платежі онлайн» - технологічний оператор платіжних послуг платіжного сервісу «Platon», який, згідно з п. 88 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», являється технологічним оператором - юридичною особою, що надає послуги процесингу, клірингу або виконує операційні, інформаційні та інші технологічні функції, пов`язані з наданням платіжних послуг, без залучення коштів за платіжними операціями на свій рахунок.

Таким чином, надана технологічним оператором платіжних послуг в межах його повноважень інформація про здійснений платіж (транзакцію) є належним та допустимим доказом у справі.

Відповідно до положень ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Водночас відповідачка, яка заперечує проти позову, вважаючи недоведеними позивачем підстави позову, супереч принципу змагальності, не надала доказів того, що їй не належить платіжна картка з номером, який вказано у кредитному договорі та на який було виконано транзакцію у сумі кредиту або доказів того, що на таку платіжну картку не зараховано відповідний платіж.

Верховний Суд під час касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Спірна обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Верховний Суд також підкреслив, що такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей» …Суд повинен вирішити, чи з`являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач у справі надав докази і довів факт виконання кредитодавцем ТОВ «ГОНФІНГОУ» своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 , які виникли на підставі кредитного договору від 12.08.2021 № /457456.

Натомість відповідачка, яка заперечувала цю обставину, жодних доказів на її спростування не надала, хоча мала можливість надати суду докази наявності/відсутності у неї відповідної платіжної картки та здійсненя/нездійснення зарахуванні коштів за вказаною транзакцією.

Крім того, вона не надала до суду доказів виконання нею своїх зобов`язань ні перед первісним кредитором повністю або частково, ні перед позивачем.

У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, а не лише суб`єктивні права, які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17).

З огляду на позиції сторін у справі та відсутність будь-яких доказів виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором від 12.08.2021 № /457456 (сплати кредиту та процентів за користування ним), висновок суду першої інстанції про недоведеність обов`язку відповідачки є необґрунтованим.

Однак щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості по процентах в сумі 15237,50 грн колегія суддів апеляційного суду має зауваження.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору 12.08.2021 № /457456 кредит надається строком на 25 днів, тобто до 05.09.2021. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог закону України «Про електронну комерцію».

За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3. Кредитного договору).

Сторони погодилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1 кредитного договору).

Згідно з додатком № 1 до кредитного договору від 12.08.2021 № /457458 по закінченню періоду з 12.08.2021 по 05.09.2021 ОСОБА_5 зобов`язана була сплатити 8612,50 грн, з яких 5300,00 грн кредит, 3312,50 грн проценти за користування ним (а. с. 7).

Отже, відповідно до п. 1. 2, 1.3 кредитного договору та додатку № 1 до нього за користування кредитом з 12.08.2021 продовж наступних 25 днів відповідачка повинна була сплатити проценти в сумі 3312,50 грн (5300,00 / 100 х 2,5 х 25 = 3312,50).

Саме такий розмір заборгованості по процентах вказано у наданому позивачем Розрахунку заборгованості (а. с. 63).

За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №300/438/18.

У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Погоджений договором між ТОВ «ГОНФІНГОУ» та ОСОБА_5 строк кредитування регулюється виключно п. 1.2. Кредитного договору та становить 25 днів (з 12.08.2021 по 05.09.2021).

З огляду на зазначене, у відповідачки виникло зобов`язання по оплаті процентів за кредитним договором № /457456 від 12.08.2021 у сумі 3 312,50 грн, яке вона не виконала.

Позовних вимог про стягнення процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявив.

Щодо висновку суду першої інстанції про недоведеність факту набуття позивачем права вимоги до відповідачки за кредитним договором № /457456 від 12.08.2021, то колегія суддів не погоджується з ним з огляду на таке.

За умовами кредитного договору ТОВ «ГОУФІНГОУ» мало право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором (п. 3.1.4 кредитного договору).

19.04.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ГОУФІНГОУ» укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого ТОВ «ГОНФІНГОУ» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ГОНФІНГОУ» за плату на умовах, визначених цим Договором.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1 договору факторингу).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ГОУФІНГОУ», до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_5 за кредитним договором № /457456 в сумі 20537,50 грн, з яких 5 300 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 15 237,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Позивач довів доказами, які відповідають вимогам ст. ст. 77 - 80 ЦПК України, що відповідно положень Глави 73 ЦК України відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце і він набув прав кредитора у відносинах з відповідачкою.

При цьому колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на викладений вище за текстом мотивувальної частини цієї постанови висновок про те, що у цій справі обґрунтованим є право кредитора на отримання від відповідачки кредиту в сумі 5300,00 грн та процентів у розмірі 3312,50 грн.

Відповідачка дійсність договорів факторингу не оспорила, презумпцію правомірності цих правочинів (ст. 204 ЦК України) не спростувала.

У матеріалах справи немає доказів повідомлення фактором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», або клієнтом ТОВ «ГОУФІНГОУ» в письмовій формі боржника ОСОБА_5 , як то передбачено ч. 1 ст. 1082 ЦК України, про відступлення права вимоги факторові (новому кредитору), що не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов`язання, а також не позбавляє фактора, наразі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», права вимоги до боржника в судовому порядку.

Подібний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 667/11010/14-ц.

9. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку доказам у справі, неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, оскаржуване рішення належить скасувати й ухвалити нове судове рішення про частвоке задоволення позову.

10. Про судові витрати

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач має право на компенсацію коштом відповідача здійснених ним судових витрат по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 2684,00 грн (а. с. 1) пропорційно розміру задоволених позовних вимог (41,93%), що становить 1125,40 грн, та компенсацію сплаченого судового збору в сумі 4026,00 грн за подання до суду апеляційної скарги (а. с. 104), пропорційно розміру задоволених позовних вимог (41,93%), що становить 1688,10 грн.

Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 813,50 грн (1125,40 грн + 1688,10 грн).

Про будь-які інші судові витрати позивач заяв до суду не подав.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

РішенняПетрівського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2023 скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код юридичної особи у ЄДР: 35625014) заборгованість за кредитним договором від 12.08.2021 № /457456 у розмірі 8612,50 грн, з яких: 5300,00 грн заборгованість за кредитом, 3312,50 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.

В іншій частині позову відмовити.

Стянути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код юридичної особи у ЄДР: 35625014) компенсацію сплати судового збору за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги в загальному розмірі 2813,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 31.12.2024.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник