№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3402/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Бурки Валерія Володимировича, подану в інтересах Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження, постановлену у складі судді Остапчук Т.В., у цивільній справі № 757/44331/24 за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Державного бюро розслідувань про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича звернулося до суду з позовом до Державного бюро розслідувань про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Просило стягнути з Державного бюро розслідувань на користь Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича 1 000 029,00 грн., з яких 29,00 грн. матеріальної шкоди, 1 000 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій посадових (службових) осіб Державного бюро розслідувань під час розгляду заяви про вчинене кримінальне правопорушення, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року відмовлено у відкриті провадження у справі за вказаним позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича.

Роз`яснено позивачу, що з вказаними вимогами слід звертатись в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Бурка Валерій Володимирович, який діє в інтересах Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження з тих підстав, що позовна заява Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Державного бюро розслідувань про стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що ДБР не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо фермерського господарства. Держава, органи державної влади (в тому числі ДБР) та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання. Вказує, що позовна заява не стосується обставин, які виникли при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності між ДБР і ФГ Бурки Віталія Володимировича. Цей спір не підсудний господарським судам, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник Державного бюро розслідувань подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні Лук`янович В.О., яка діє в інтересах Державного бюро розслідувань, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Державного бюро розслідувань про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник між двома суб`єктами господарювання, а тому, враховуючи суть спору, зміст позовних вимог, суб`єктний склад учасників справи, даний спір необхідно розглядати за правилами господарського судочинства.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича звернулось до суду із позовом до Державного бюро розслідувань про стягнення моральної шкоди та моральної шкоди у розмірі 1 000 029,00 грн.

В обґрунтування позову вказує, що у зв`язку з порушенням органом державної влади - ДБР прав гарантованих ст. 40 Конституції України, ст. 56 КПК України шляхом не внесення відповідних відомостей на підставі заяви Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича про вчинення кримінального правопорушення від 11 жовтня 2022 року за № 139 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, позивачу спричинено матеріальну і моральну шкоду у зв`язку із приниженням честі, гідності, ділової репутації.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України №127 від 29 лютого 2016 року утворено Державне бюро розслідувань як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права, створеною органом державної влади.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Майнові відносини суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

Такий висновок узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 454/1008/16-ц (провадження № 14-494цс19), відповідно до яких, що Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»). Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що ФГ «Бурки В.В.» заявило вимогу до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, такі вимоги не об`єднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду. Аналогічна правова позиція вже висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15 березня 2018 року у справі № 461/1930/16-ц (провадження № 14-60цс18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 464/1874/17 (провадження № 14-395цс18), від 05 червня 2019 року у справі № 454/1690/16 (провадження № 14-152цс19), від 05 червня 2019 року у справі № 454/2181/16 (провадження № 14-226цс19), від 03 липня 2019 року у справі № 454/3304/14 (провадження № 14-272цс19), від 18 вересня 2019 року у справі № 757/37226/17 (провадження № 14-452цс19), і підстав для відступу від такої правової позиції не вбачається.

Крім того, аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 461/3186/16-ц (провадження № 61-14931св19), від 13 вересня 2022 року у справі № 454/2182/16-ц (провадження № 61-4291св19).

Таким чином, враховуючи те, що Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича заявило вимогу до Державного бюро розслідувань про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, тому за своїм суб`єктним складом такі вимоги повинні розглядатися в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що між учасниками справи не укладалися господарські договори і позивач не заявляв вимоги щодо вирішення спору при укладенні, зміні, розірванні і виконанні цих договорів, що ДБР як орган державної влади не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо фермерського господарства, оскільки позивач заявив вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої діями юридичної особи; такі вимоги не об`єднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 761/2672/23 (провадження № 61-11035св23) за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Державного бюро розслідувань про стягнення моральної шкоди, завданої не вирішенням питання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича про вчинення кримінального правопорушення, яка є релевантною до даної справи.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бурки Валерія Володимировича, подану в інтересах Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді