Провадження № 2/643/1603/25
25.02.2025 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі представника адвоката Гермаша С.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму сплаченого відшкодування в сумі 16 827,59, інфляційні втрати у розмірі 15 023,83 гривень, 3% річних в сумі 3 436,98 гривень. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, понесені позивачем унаслідок сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 08.01.2017 близько о 13-20 годині по проїзду Садовому, 21 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а власникові вказаного автомобіля матеріальних збитків. Згідно з постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року винним визнано відповідача ОСОБА_1 . Посилався, що станом на день ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій пошкодженого автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 12.01.2017 повідомив МТСБУ про ДТП та в подальшому звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди. Зазначив, що з метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. 12.06.2017 ОСОБА_1 було подано заяву, в якій останній просив Моторне (транспортне) страхове бюро України про можливість погашення заборгованості частинами. 08.08.2017 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про порядок повернення коштів, згідно якого боржник зобов`язаний сплатити Кредитору суму заборгованості протягом 24 місяців за графіком з можливістю дострокового погашення боргу. Відповідно до карточки рахунку позивача в період з 13.09.2017 по 28.02.2018 відповідач визнав даний борг та сплачував заборгованість частинами, а всього 5 640,00 грн. Таким чином, залишок заборгованості складає 16 827,59 грн. Однак, у подальшому ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Відповідачем було вчинено дії щодо погашення заборгованості, що свідчить про визнання свого боргу. Посилався, що згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня внесення останнього платежу Відповідачем 01.03.2018 та до дня подання позовної заяви до суду 18.12.2024. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 15 023, 83 грн. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 01.03.2018 по 18.12.2024 складає 3 436,98 грн. Відтак, як про це зазначає позивач, він змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів.
Рух справи
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 24 грудня 2024 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних залишив без руху, установив позивачу строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 26 грудня 2024 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Аргументи учасників справи
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи, через підсистему «Електронний суд» в особі представника позивача Гермаша С.М. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника МТСБУ, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За правилами ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням положень ч. 4, ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення цього рішення суду є 25 лютого 2025 року.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Згідно з постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року по справі №641/432/17, 08 січня 2017 року о 13-20 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по проїзду Садовому, 12А в м. Харкові, під час об`їзду перешкоди, а саме припаркованого автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався інтервалу, унаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдана матеріальна шкода. Постанова набрала законної сили 13.02.2017 (а.с. 8).
Відповідно до копії звіту №80/2017 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, складеного 25 лютого 2017 року ФО-П ОСОБА_5 , ринкова вартість автомобіля ZAZ VIDA SF6950, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 197 911,68 гривень; вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 23 180,28 гривень, у тому числі ПДВ. Коефіцієнту фізичного зносу складників становить 0,00. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників становить 23 180,28 гривень, у тому числі ПДВ.
Згідно з Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 01 червня 2017 року №4776 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих», а також платіжної інструкції №4776рв від 01 червня 2017 року ОСОБА_4 відшкодовано шкоду у розмірі 21 167,59 гривень.
Як убачається з Карточки рахунку НОМЕР_4 за 01.01.2016-23.10.2020, ОСОБА_1 за період з 13.09.2017 по 28.02.2018 сплатив на виконання умов вказаного вище договору в рахунок регресних виплат суму в розмірі 5 640,00 гривень (940,00 х 6 = 5 640,00). Востаннє ОСОБА_6 було внесено платіж в сумі 940,00 гривень 28.02.2018.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, сума боргу ОСОБА_1 перед МТСБУ становить 16 827,59 гривень. Також МТСБУ нараховано інфляційні втрати за період з 01.03.2018 по 18.12.2024 в сумі 15 023,83 гривень та 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 3 436,98 гривень, а загалом: 35 288,40 гривень.
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3. ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно зі ст. 71 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Положеннями п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України унормовано, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Правилами ст. 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
З постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року вбачається, що винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була.
У судовому засіданні встановлено, що автомобіль ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: у порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним норм розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно з п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Положення п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1. статті 13 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно зі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7. статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.
Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як убачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі та сума виплаченого позивачем страхового відшкодування в сумі 16 827,59 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, які обраховані позивачем в сумі 15 023,83 гривень за період з 01.03.2018 по 18.12.204, та 3% річних в сумі 3 436,98 гривень, то суд керується таким.
Як зазначалося судом вище, ОСОБА_1 за період з 13.09.2017 по 28.02.2018 сплатив на виконання умов вказаного вище договору в рахунок регресних виплат суму в розмірі 5640,00 гривень (940,00 х 6 = 5 640,00). Востаннє ОСОБА_1 було внесено платіж в сумі 940,00 гривень 28.02.2018. Відтак, з 28.02.2018 ОСОБА_1 припинив виконувати умови зобов`язання за умовами укладеного ним з «МТСБУ» договором про порядок повернення коштів.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
У даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 1050 ЦК України.
За вказаних обставин, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення грошового зобов`язання.
У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання з виплати позивачу сплаченого ним страхового відшкодування, позивачем нараховано інфляційні втрати, розмір яких, відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 15 023,83 грн та три відсотки річних від простроченої суми - у розмірі 3 436,98 грн за період з 01.03.2018 по 18.12.2024.
Ураховуючи, що відповідач грошове зобов`язання з виплати позивачу сплаченого ним страхового відшкодування не виконав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з 01.03.2018 по 18.12.2024 в сумі 15 023,83 грн та 3 % річних, за період з 01.03.2018 по 18.12.2024 в сумі 3 436,98 грн, правильність нарахування яких судом перевірена.
З огляду на наведене вище, позовні вимоги Моторного (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до платіжної інструкції №986991 від 18 грудня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір в розмірі 3028,00 гривень стягується з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 16 827,59 гривень, 15 023,83 гривень інфляційних втрат за період з 01.03.2018 по 18.12.2024, 3 436,98 гривень в рахунок 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання за період з 01.03.2018 по 18.12.2024, а загалом - 35 288 (тридцять п`ять тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 25 лютого 2025 року.
Суддя : Я.Ю. Семенова