Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7523/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

Головуючий суддя Кашуба А.В.,

Секретар судового засідання Чернянчук К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Виноградів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

06.11.2023 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду із вказаною позовною заявою.

Позивач просить суд стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором МТС-631074044 у розмірі 44203,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.12.2018 між ОСОБА_1 та АТ Альфа-Банк було укладено Кредитний договір МТС-631074044. Відповідно до його умов, Банк зобов`язався надати позичальнику кредит. Позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інше, в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник не виконав зобов`язань за Кредитним договором, тому має заборгованість у сумі 44203,98 грн. 20.12.2021 право вимоги за вказаним Кредитним договором було продано позивачу за договором факторингу. Позивач 18.08.2023 направив відповідачці вимогу про погашення заборгованості. Проте вимога не виконана.

Відповідачка подала відзив. Відповідачка заперечила, що має заборгованість за вказаним Кредитним договором. Всі зобов`язання виконувала сумлінно, вносила кошти на повернення кредиту та сплату процентів. Про заборгованість їй банк не повідомляв. Тому вона про це нічого не знала. Вимогу від позивача не отримувала. Заперечує проти допустимості доказів, поданих позивачем. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідь на відзив не подано.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача повідомив, що зайнятий у іншому судовому засіданні у іншій цивільній справі, тому не може вийти на відеоконферензв`язок у призначений час.

Представник відповідачки подав письмову заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Вивчивши доводи позовної заяви та подані на їх підтвердження докази, суд вирішив наступне.

Суд встановив, що 18.12.2018 відповідачка ОСОБА_1 надала свої персональні дані та іншу інформацію, підписала власноручним підписом Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.4). Відповідачка запропонувала банку укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах, зазначених у бланку на а.с.4.

Бланк містить шість розділів. Тип кредиту відновлювальна кредитна лінія для особистих потреб. Розмір 200000 грн. Процентна ставка 26% річних, фіксована. Умови сплати платежів: обов`язковий мінімальний платіж 5% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. дата сплати ОМП відповідно до умов Додатку №4 до Договору. Платежі з повернення кредиту у оферті запропоновано здійснювати відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупності вартості запропоновано навести в Тарифах. У Додатку №4 встановлюються «Інші умови». А всі інші відносини запропоновано регулювати Договором, діюча редакція якого розміщена на офіційному сайті банку.

Очевидно, що для з`ясування обставин, що мають значення у справі, необхідним є дослідження Додатку №4 до Договору та Договір, діюча редакція якого станом на дату підписання оферти 18.12.2018 розміщена на офіційному сайті банку АТ Альфа-банк.

Такі документи у справі відсутні.

До позовної заяви додано також Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ Альфа-банк відповідачкою, а також заява про прийняття пропозиції укласти договір страхування, дрібний шрифт яких не дозволяє дослідити ці письмові докази. Суд відхиляє їх як недопустимі. При цьому, Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ Альфа-банк відповідачкою, а також заява про прийняття пропозиції укласти договір страхування за своїм призначенням не містять істотних умов договору кредиту.

Позивач надав також паспорт споживчого кредиту, дрібний шрифт якого не дозволяє дослідити цей письмовий доказ. Суд відхиляє такий як недопустимий. При цьому, Паспорт споживчого кредиту документ попередньої стадії домовленостей перед укладанням кредитного договору та не є частиною правочину, якщо такий укладений.

Тому доведеною є лише та обставина, що банк акцептував оферту позичальника про відкриття їй відновлювальної кредитної лінії зі сплатою процентів за користування коштами кредиту у розмірі 26% річних, та видачу картки з її обслуговуванням. При цьому, не доведено ні дати сплати обов`язкового мінімального платежу, ні порядок та строки повернення кредиту, ні графік погашення.

Виписка по рахунку з кредитною карткою за період із 18.12.2018 по 20.12.2021 (а.с.10-12) дає підстави стверджувати, що відповідачка користувалася кредитними коштами та сплачувала грошові кошти в рахунок повернення кредиту.

Заборгованість відповідача за кредитним договором вказана позивачем у загальній сумі, без визначення окремо заборгованості по тілу кредиту, процентах.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання були розроблені банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та у Оферті від 18.12.2018 року не зазначено ні дати сплати обов`язкового мінімального платежу, ні порядок та строки повернення кредиту, ні графік погашення, не обумовлено сплату комісії за РКО, її розмір та строки сплати.

Крім того, відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання.

За змістом розрахунку заборгованості за кредитом, позивачці нараховувалася комісія за розрахунково-касове обслуговування та здійснювалося списання коштів у рахунок погашення цієї комісії (а.с.9), нараховувалася заборгованість по тілу кредиту. Станом на 20.12.2021 заборгованість за комісією 0 грн, а заборгованість по тілу кредиту 39089,08 грн. Нараховано заборгованість по відсотках у розмірі 4841,72 грн та овердрафт у розмірі 273,18 грн.

При цьому, кошти, які вносилися відповідачкою як платежі за договором, зараховувалися кредитором на сплату комісії за РКО.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідачка була ознайомлена із Додатком №4 та Договором на сайті банку, які згадані у Оферті, і погодилася з визначеними у них умовами не доведено істотних умов - дата сплати обов`язкового мінімального платежу, порядок та строки повернення кредиту, графік погашення, встановлення комісії, її розміру та порядку і строків сплати. Суд не має інформації про ці обставини.

За таких обставин, відсутність у наявних документах домовленості сторін про порядок, строки, графіки сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісії за розрахунково-касове обслуговування, надані позивачки документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, відповідно до ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем докази не є достатніми.

Суд вважає, що підписані відповідачкою Оферта та Анкета-заява, які містяться в матеріалах даної справи - можуть бути розцінені як частина кредитного договору від 18.12.2018 року, проте відсутність інших частин не дозволяє з`ясувати обставини, що мають значення у справі.

Крім того, суд відхиляє як доказ укладання кредитного договору - і наданий позивачем паспорт споживчого кредиту. За змістом правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, справа № 393/126/20, Постанова від 23.05.2022, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Так, паспорт споживчого кредиту є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій.

Тому, не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок, умови та строки погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір та строки сплати комісії за РКО, а також відповідальність за порушення строків виконання договірних зобов`язань.

Відповідачка заперечила обставину, на яку посилається позивач: факт порушення строків погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. А суд позбавлений можливості перевірити ці обставини, оскільки позивач не надав відповідні докази. Відомості про строк кредитування також відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що задоволення вимог позову в частині стягнення із відповідача процентів за користування кредитом та комісії за РКО за договором, - виключається. Позивач не довів обставини, що мають значення для вирішення спору у цій частині. Оскільки суд дійшов такого висновку, то слід переглянути розрахунок заборгованості по тілу кредиту з урахуванням грошових коштів, що були внесені позичальником, але зараховані кредитором в рахунок оплати комісії РКО та процентів.

Однак, враховуючи, що є дані про те, що грошові кошти, отримані відповідачкою у фактичне тимчасове користування, у повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення грошових коштів, що отримала відповідачка та не повернула.

Зі змісту виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, що надані позивачем, суд встановив, що відповідачка фактично отримала у користування кредитні кошти у розмірі 18300 грн, а повернула 11756 грн. Тому вона зобов`язана повернути позивачу 6544 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, розглядаючи спір у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості слід частково задовольнити в межах стягнення із відповідача отриманих від банку, та не повернутих, грошових коштів у розмірі 6544 грн. Таке рішення у даному конкретному спорі суд прийняв, будучи обмеженим принципом диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

Отже , з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2684 грн при поданні позову, в розмірі 6544*2684/44203,98= 397,34 грн.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», код ЄРДПОУ 40340222, адресам 03035, м.Київ, пл..Солом`янська, буд.2, грошові кошти у розмірі 6544 грн (шість тисяч п`ятсот сорок чотири гривні), та судові витрати у розмірі 397,34 грн (триста дев`яносто сім гривень 34 коп).

У задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийА. В. Кашуба