Справа №731/763/24
Провадження №2/731/44/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

24 лютого 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», поданим представником Тараненком Артемом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2024 року адвокат Тараненко А.І., використовуючи засоби електронного зв`язку, діючи в інтересах позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 14 лютого 2022 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем по справі ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №952256338. Вказаний договір був підписаний, шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений, шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису). За умовами вищевказаного Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у виді Кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн на умовах строковості, зворотності та платності. У свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов вказаних у Договорі. На виконання п. 2.3. Договору, 14 лютого 2022 року позичальник ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало перший транш - кошти у сумі 13 000 грн на банківську картку відповідача, цим самим виконавши взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених відповідним Договором.

28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» був укладений Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого, враховуючи, укладені пізніше Додаткові угоди до Договору факторингу, та Реєстр прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №952256338

У подальшому, аналогічним чином відповідне право вимоги було переуступлено на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі Договору факторингу №23/0224-01 від 23 лютого 2024 року, яке у свою чергу, у відповідності до положень Договору факторингу №0711/24/Е від 07 листопада 2024 року, було переуступлено на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС».

Усупереч умовам вказаного Кредитного договору, відповідач не виконав покладених на нього боргових зобов`язань. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за Кредитним договором №952256338, яка становить - 14 952, 60 грн, з яких: 13 000 грн заборгованість по кредиту та 1 952, 60 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, позивач наполягає на розподілі судових витрат, у виді сплаченого судового збору у сумі - 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у сумі - 6 000 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24 січня 2025 року, яке у подальшому з підстав першої неявки відповідача було відкладено на 24 лютого 2025 року.

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У змісті позовної заяви представником позивача заявлялася вимога щодо здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства, щодо здійснення заочного розгляду не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення за його зареєстрованою адресою місця проживання відповідну поштову кореспонденцію (а.с. 109), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 108). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно із заявкою на отримання грошових коштів у кредит від 14 лютого 2022 року (а.с. 27) ОСОБА_1 , вказавши свої персональні дані, заявив про свій намір отримати у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредит у розмірі 13 000 грн, строком на 30 днів.

За результатами розгляду вказаної Заявки 14 лютого 2022 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Договір кредитної лінії №952256338, шляхом накладення відповідачем на відповідний Договір (а.с. 12 зворот - 20) власного електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

На підтвердження дій позичальника у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», позивачем долучено Довідку (а.с. 28), з якої вбачається, що 14 лютого 2022 року о 17 год. 46 хв. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) подав заяву на отримання кредиту в розмірі 13 000 грн, строком на 30 днів, з відсотковою ставкою 0,34% в день. Акцепт оферти позивальника (підписання договору відбулось одноразовим ідентифікатором) «MNV5U93W» надісланим на номер телефону НОМЕР_2 14 лютого 2022 року о 17:49:05, та введено позичальником 14 лютого 2022 року о 17:50:14. (а.с. 28).

Відповідно до положень даного Договору, сторони узгодили, що такий укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким товариство надало ОСОБА_1 , кредит у вигляді кредитної лінії, на його банківську картку № НОМЕР_3 , у розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом згідно із умовами, зазначеними у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Сума кредитного ліміту це максимальна сума кредиту, ,яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором у сумі 13 000 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 16 березня 2022 року (п. 2.1., 2.2. та 2.3. Договору).

Строк кредитування 1 - 65 днів, з можливістю продовження строку.

Дисконтна процента ставка - 3,65%-722,7%, індивідуальна процентна ставка - 361,35%-722,7%, базова процентна ставка - 722,7%, реальна річна процентна ставка - 649%, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 1087,70%.

Вказані умови кредитування узгоджуються із у поданих позивачем наступними документами: Паспортом споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №952256338 від 14 лютого 2022 року (а.с. 11-12) та роздруківкою Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 21-26).

На виконання умов казаного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 14 лютого 2022 року було здійснено перерахування коштів у розмірі 13 000 грн на рахунок отримувача ОСОБА_1 №5355-57ХХ-ХХХХ-0627, що доводиться копією відповідного платіжного доручення №7845e066-8bf4-4aе8-bd68-648715c07e9d від 14 лютого 2022 року (а.с. 38) та копією довідки №10/2024, виданої 29 жовтня 2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 39-40).

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору між сторонами договору про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та кредитодавцем ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір кредитної лінії.

На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про кредитної лінії відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які доводять наступні обставини.

28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як клієнтом, та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як фактором, було укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 41-44), згідно з яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим Договором (п. 2.1. Договору №28/1118-01).

Згідно з п. 4.1 зазначеного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора у день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

У подальшому між сторонами були укладені додаткової угоди до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року: Додаткова угода №19 від 28 листопада 2019 року, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с. 47); Додаткова угода №26 від 31 грудня 2020 року в якій викладені основні умови договору факторингу №28/1118-01, та визначено строк дії до 31 грудня 2021 року (а.с. 48-51); Додаткова угода №27 від 31 грудня 2021 року, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2022 року (а.с. 52); Додаткова угода №31 від 31 грудня 2022 року, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2023 року (а.с. 54); Додаткова угода №32 від 31 грудня 2023 року, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2024 року (а.с. 55).

Відповідно до Реєстру прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року (а.с. 56-57), укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за Кредитним договором №952256338 щодо заборгованості у сумі 13 540 грн, з яких: 13 000 грн заборгованість по основному боргу та 540, 80 грн заборгованість за відсотками.

У подальшому, 23 лютого 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», як фактором, було укладено Договір факторингу №23/0224-01 (а.с. 58-61), згідно умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим Договором (п. 2.1. Договору №23/0224-01).

Як вбачається із. 4.1 зазначеного Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 23 лютого 2024 року (а.с. 63-64), укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за Кредитним договором №952256338 щодо заборгованості у сумі 14 952 грн, з яких: 13 000 грн заборгованість по основному боргу та 1 952,60 грн заборгованість за відсотками.

Після чого, 07 листопада 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач уклали договір факторингу №0711/24/Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором (а.с. 65-68).

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №0711/24/Е від 07 листопада 2024 року від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за Кредитним договором №952256338 щодо заборгованості у сумі 14 952 грн, з яких: 13 000 грн заборгованість по основному боргу та 1 952,60 грн заборгованість за відсотками. Даний факт підтверджується копією акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №0711/24/Е від 07 листопада 2024 року та копією відповідного Реєстру боржників (а.с. 70-71, 72).

Вказана сума заборгованості, також, підтверджується відповідними розрахунками заборгованості за Кредитним договором №952256338 від 14 лютого 2022 року (а.с. 73, 74, 75).

Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказані Договори факторингу, укладені між первісними кредитодавцями відповідача та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», скасовані, відповідачем не надано.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №952256338, укладеним 14 лютого 2022 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», щодо заборгованості у сумі 14 952 грн, з яких: 13 000 грн заборгованість по основному боргу та 1 952,60 грн заборгованість за відсотками.

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Кредитного договору відповідач ОСОБА_1 допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав, що свідчить про наявність вказаної позивачем заборгованості.

Суд також бере до уваги, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останнім будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за зазначеними Кредитним договором №952256338 у сумі - 14 952 грн.

Оскільки позов задоволено повністю з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ними судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн (а.с. 1-2).

Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої стороні позивача правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи:

- копія Договору про надання правничої допомоги №08/11/24-01, укладеного 08 листопада 2024 року між АБ «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «ФК «ЕЙС», згідно з яким клієнт доручає а адвокатське бурю приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Метою представництва є захист прав та законність інтересів клієнта, проведення необхідних процесуальних дій для досягнення найбільш сприятливого результату у справі на користь клієнта (а.с. 75-77);

- копія протоколу погодження вартості до Договору про надання правничої допомоги №08/11/24-01 від 08 листопада 2024 року (а.с. 77 зворот);

- копія Додаткової угоди №1 від 08 листопада 2024 року до Договору надання правничої допомоги №08/11/24-01 від 08 листопада 2024 року, згідно з якою клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі і щодо ОСОБА_1 (а.с. 78-79);

- копія Акту прийому-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року, згідно з яким сторони підтверджують, що АБ надало а клієнт прийняло правничу допомогу надану у межах справи про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором №952256338 від 14 лютого 2022 року загальною вартістю 6 000 грн (а.с. 80).

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 від 24 квітня 2012 року Тараненка А.І. та копія доручення від 02 жовтня 2024 року (а.с. 81, 82).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Слід наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року №911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн за складення позовної заяви та вивчення матеріалів справи є завищеною та не відповідає критерію розумності. При цьому, на думку суду, критерію розумності відповідає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 143, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (юридична адреса: вул. Харківське шосе, б. 19, офіс 2005, м. Київ, 02090; ) заборгованість за Договором кредитної лінії №952256338, укладеним 14 лютого 2022 року із Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» () у розмірі 14 952 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) гривень, а всього стягнути 5 422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко