ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/12/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.,

представника позивача - адвоката Книша Р.В.,

представника відповідача - адвоката Білик Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/20602/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Книша Романа Васильовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2024 року, ухвалене суддею Братасюком В.М., дати складення повного тексту не зазначено, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, апелянт) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі - відповідач), третя особа - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, посвідченого 26.10.2018 року в реєстрі за №5-1330.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що спірний заповіт його рідна сестра ОСОБА_5 не підписувала, а якщо й підписувала, то не мала волевиявлення на його складання, оскільки попередньо лікувалася в Тернопільській обласній психоневрологічній лікарні, відтак не могла усвідомлювати значення власних дій. За життя сестра не повідомляла позивачу про те, що має намір скласти спірний заповіт на свого сина, котрий є відповідачем у справі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.08.2024 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Також до апеляційної скарги апелянт долучив клопотання про витребування з КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» інформації щодо перебування на лікуванні з 2011 по 2018 роки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким діагнозом та періоди лікування.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що його сестра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіла на психічне захворювання, неодноразово перебувала на лікуванні у Тернопільській обласній психоневрологічній лікарні, а також в Німеччині, у зв`язку з чим вона не могла усвідомлювати значення своїх дій під час підписання заповіту від 26.10.2018.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про витребування з Тернопільської обласної психоневрологічної лікарні інформації щодо перебування сестри на лікуванні, з яким діагнозом та періоди лікування, оскільки, на думку апелянта, дана інформація зможе підтвердити доводи, на які він посилається у своїх вимогах.

Крім того зазначає, що згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2019 у справі 607/5364/19 суд вирішував клопотання представника Тернопільської ОККПЛ про госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу у примусовому порядку без її згоди, оскільки відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_7 страждає на тяжкий психіатричний розлад: маячний розлад, що позбавляє її здатність критично розуміти і усвідомлювати свої дії.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Також просила відмовити у задоволенні клопотання про витребування з КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» інформації.

Вказує, що суд першої інстанції належним чином дослідив усі обставини справи та надав вірну оцінку доказам.

В судовому засіданні апелянт та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідач ОСОБА_4 є рідним сином заповідачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

31.07.2018 ОСОБА_7 склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за №67, згідно якого на випадок смерті належні їй земельні ділянки площею 2.8230 га та 0.0571 га, розташовані на території Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, заповіла позивачу ОСОБА_3 (брату).

26.10.2018 заповідачкою складено спірний заповіт, посвідчений 26.10.2018 року в реєстрі за №5-1330, згідно якого, діючи добровільно та перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам`яті, розуміючи значення власних дій, належну їй на праві власності 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , та все інше майно, заповіла відповідачу та ОСОБА_8 , 2014 р.н.

Заповіт від 26.10.2018 записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_7 , до підписання прочитаний вголос заповідачкою, її особу нотаріусом встановлено та дієздатність перевірено.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 16.06.2021, прізвище, ім`я та по-батькові після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_7 , є ОСОБА_5 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів з таким рішенням суду погоджується.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Разом з тим суд враховує наступне. Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Як роз`яснено в п.7 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

В пункті 8 зазначеної постанови Пленуму роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, слід дійти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

В той же час, жодної з передбачених ст.1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 зі змінами, відповідно до пунктів 157, 158 якої визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи, при складенні ОСОБА_7 заповіту від 26.10.2018, було додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення, та посвідчено уповноваженою на те посадовою особою - державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцьким А.Я.

При цьому, згідно зі змістом заповіту, ОСОБА_7 , діючи добровільно та перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам`яті, розуміючи значення власних дій, належну їй на праві власності 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , та все інше майно, заповіла відповідачу та ОСОБА_8 , 2014 р.н.

Як було встановлено вище, заповіт від 26.10.2018 записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_7 , до підписання прочитаний вголос заповідачкою, її особу нотаріусом встановлено та дієздатність перевірено.

Вважаючи, що зазначений заповіт ОСОБА_9 склала перебуваючи у стані тяжкого психічного розладу, а тому не розуміла в повній мірі значення своїх дій, позивач заявив в суді першої інстанції клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, у задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено з огляду на долучене до матеріалів справи відповідачем рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.03.2019 у справі №607/5364/19, яким відмовлено у задоволенні заяви представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_7 до психіатричного закладу у примусовому порядку, без її згоди.

В суді апеляційної інстанції апелянт заявив клопотання про витребування з Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні інформації щодо перебування ОСОБА_9 на лікуванні у вказаному медичному закладі та зазначив, що на підставі отриманих відомостей прийме рішення щодо наявності підстав для заявлення клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Вказане клопотання було задоволено та ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2025 року витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради наступну інформацію:

1. Чи перебувала в період з 2011 по 2018 рр. на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Дембровська (з 21.06.2018 по 16.06.2021 - Федорів, з 16.06.2021 по 01.03.2023 - ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с.Трибухівці, Гусятинського району Тернопільської області, проживала за наступними адресами:

- АДРЕСА_2 ;

- АДРЕСА_3 ?

2. Якщо так, то вказати протягом якого періоду та з яким діагнозом, а також зазначити номера відповідних медичних карток.

Згідно з отриманою 20.01.2025 інформацією Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради №03-10/261, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період 2011-2018 рр. на стаціонарному лікуванні в КНП «ТОКПЛ» ТОР не перебувала.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені судом обставини справи, позивачем не наведено достатніх підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт відповідає вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а також відсутні будь-які докази на підтвердження доводів позивача, що станом на день складення спірного заповіту ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не усвідомлювала значення своїх дій.

Посилання апелянта на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2019 у справі №607/5364/19, яким встановлено, що відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів, ОСОБА_7 страждає на тяжкий психіатричний розлад: маячний розлад, що позбавляє її здатність критично розуміти і усвідомлювати свої дії, не може бути безумовною підставою для висновку, що саме в день підписання заповіту вона не могла усвідомлювати значення своїх дій, оскільки такий факт може бути встановлений лише на підставі експертного висновку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката КНИША Романа Васильовича - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2025 року.

Головуючий

Судді