Справа № 214/6856/24
У Х В А Л А

про задоволення заяви про відвід

18 лютого 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, заяву ОСОБА_2 про відвід судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявив відвід головуючому у справі судді Попову В.В., пославшись на те, що раніше суддя Попов В.В. уже заявляв самовідвід в іншій справі, де учасником судового провадження був він, ОСОБА_2 , оскільки він, ОСОБА_2 , працював Головним спеціалістом Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу, в якому здійснює правосуддя суддя Попов В.В., який є рідним братом судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Попова В.В., а також, що суддя Попов В.В. не задовольнив його клопотання про надання додаткового строку для примирення з позивачем ОСОБА_1 .

При цьому відповідач ОСОБА_2 пояснив, що на цей час він продовжує працювати Головним спеціалістом Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу.

Позивач ОСОБА_1 проти задоволення заяви про відвід заперечувала, так як уважала, що відповідач таким чином затягує розгляд справи.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на суддю покладено обов`язок, з-поміж іншого, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Принцип об`єктивності судді визначено у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23, за якими об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1 ст. 39 ЦПК України).

Отже, в ході вирішення заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого у справі судді Попова В.В., суд прийшов до висновку про необхідність цю заяву задовольнити, оскільки обставини, які будуть зазначені нижче, свідчать про неможливість продовження розгляду справи в такому складі суду.

Так, згідно пояснень відповідача ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні, з`ясувалось, що останній продовжує працювати Головним спеціалістом Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу, в якому здійснює правосуддя суддя Попов В.В., який є рідним братом головуючого у цій справі судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Попова В.В., що було підставою для заявлення раніше суддею Поповим В.В. самовідводу та його задоволення в іншій цивільній справі, учасником якої також був відповідач ОСОБА_2 .

А тому суддя Попов В.В., зважаючи на вищевикладене, маючи внутрішні переконання, що він не може продовжувати розглядати дану цивільну справу, щоб уникнути будь-яких сумнівів в його об`єктивності та послідовності, виходячи з принципів верховенства права та рівності учасників процесу, а також з морально-етичних міркувань, доходить висновку, що не повинен ухвалювати рішення у даній цивільній справі, так щоб у кожного спостерігача не виникали б сумніви в неупередженості судді та суду в цілому, що є певним принципом поведінки судді при ухваленні судового рішення, які передбаченні Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23.

Так, пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічний принцип відображено в ст. 15 Кодексу суддівської етики.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема, в рішенні «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.03.2010 року, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Тому суддя Попов В.В., керуючись ст. 39 ЦПК України, ст. 15 Кодексу суддівської етики, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, з метою уникнення безпідставних звинувачень в його упередженості як головуючого у справі зі сторони учасників процесу, з метою недопущення в подальшому подання заяв про відвід судді і з метою недопущення наявності сумнівів у сторін з приводу об`єктивності рішення у справі та запобігання безпідставних скарг, уважає що заява відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Керуючись ст. 15 Кодексу суддівської етики, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, ст. ст. 36, 37, 39, 40, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова В.В. задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Попов.

Повна ухвала виготовлена 24 лютого 2025 року.