КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/8290/22-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3275/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мухи Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року у складі судді Бусик О.Л.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (надалі ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг за період з 22 грудня 2019 року до 14 лютого 2022 року на суму 102 686 грн 54 коп, а саме: 92 596 грн 97 коп основної заборгованості, 7 604 грн 49 коп інфляційних втрат, 2 485 грн 08 коп - як три проценті річних, а також вирішити питання судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з договором від 02 жовтня 2014 року №120-012/1 відповідачка є споживачем житлово-комунальних та додаткових послуг, які надає позивач.

За період з 22 грудня 2019 року до 14 лютого 2022 року у відповідачки утворилась заборгованість за житлово-комунальні та додаткові послуги.

У зв`язку з тим, що відповідач своєчасно не сплачує за надані позивачем послуги, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач повинна сплатити інфляційні втрати та 3 % річних. На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року позов ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Муха О.О. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року, неправильне застосування та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач порушив свої зобов`язання за п. 3.1 договору № 120-012/1 про надання послуг з утримання та управління будинку, прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг від 02 жовтня 2014 року не виставляв та не виставляє ОСОБА_1 рахунки, а тому в неї не було даних щодо суми оплати та реквізитів оплати, а відповідно відповідачка була позбавлена можливості платити позивачу за цим договором

Скаржник зазначає, що позивач не повідомив ОСОБА_1 , а також не надав доказів того, що хоча б намагався повідомити її про зміну своїх платіжних реквізитів, а тому не виконав вимоги п. 13.2 договору, у зв`язку з чим ОСОБА_1 була позбавлена можливості виконувати вимоги п. 3.1 та п. 3.2 договору, тобто, не могла оплачувати послуги за ним.

Посилається на те, що позивач не довів, що ОСОБА_1 взагалі отримала послуги згідно договору. При цьому, позивач у позові посилався виключно на договір і не обґрунтовував свій позов положеннями нормативними документами, які регламентують надання та оплату комунальних послуг, зокрема у позові відсутні його обґрунтування положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Звертає увагу суду, що ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс» не надало жодного доказу, що воно виставляло ОСОБА_1 рахунки з сумою на оплату наданих послуг взагалі та до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Вказує, що документи (докази) щодо збільшення вартості додаткових послуг після 01 лютого 2016 року в матеріалах справи відсутні.

Крім того зазначено, що суд розглянув справу за правилами спрощеного провадження. Разом з тим, дана справа відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України не визначена законом як така що має бути розглянута у порядку спрощеного провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Бабур О.П. в інтересах ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року - без змін.

У судовому засіданні адвокат Муха О.О. в інтересах ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, представники ТОВ « КУЖЕ «Новосервіс» адвокат Бабур О.П. та Тиха Н.А просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників позивача в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнитиз таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який набув чинності з 10 грудня 2017 року, та Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII, який набув чинності з 01 липня 2015 року.

Відповідно до частин першої, другої шостої статті 19 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, зараз і надалі - у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Положення щодо договірного характеру спірних правовідносин закріплені також у частині перші статті 12 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, а також частині першій статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 3 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком (частина третя статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII).

Зі справи убачається, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 27572261 від 02 жовтня 2014 року ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10 т.1).

Установлено, що 02 жовтня 2014 року ТОВ «КУЖЕ "Новосервіс" як виконавець та ОСОБА_1 , як споживач, уклали договір № 120-012/1 про надання послуг з утримання та управління будинку, прибудинкової території, комунальних та додаткових послуг.

Згідно зі статтею 2 зазначеного договору, предметом договору є надання виконавцем та своєчасна оплата споживачем наступних послуг: послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; послуг з управління будинком, послуг з централізованого постачання водовідведення холодної і гарячої води, послуг з централізованого опалення, забезпечення утримання служби консьєржів в будинку та/або контрольно-пропускних постів до будинку, в`їзду на територію.

Статтею 3 визначено вартість та порядок оплати послуг, зокрема плата за послуги повинна вноситися не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Установлено, що відповідачка не виконувала взятих на себе зобов`язань за договором, у зв`язку із чим за період з 22 грудня 2019 року до 14 лютого 2022 року утворилась заборгованість.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з долученим позивачем розрахунком за період з 22 грудня 2019 року по січень 2022 року, а не по 12 грудня 2022 року, як зазначено у позові, у ОСОБА_1 виникла заборгованість у сумі 92 596 грн 97 коп, а 3% річних 2 485 грн 08 коп та інфляційні втрати в розмірі 7 605 грн 49 коп.

З урахуванням встановленого у судовому порядку факту невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за договором, несплати коштів за надані за цим договором житлово-комунальних послуг з 22 грудня 2019 року по січень 2022року, що не спростовується відповідачкою на підставі належних, достатніх та допустимих доказів, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості з урахуванням передбаченої договором пені, 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про не спростування відповідачкою наявних у справі розрахунків суми боргу за надані виконавцем послуги, пов`язані з утриманням будинку та прибудинкової території, а також заборгованості за опалення.

Так, згідно даних розрахунку, вартість послуг з утримання будинку й прибудинкової території позивачем визначена із затвердженого розрахунку15,73 за 1 кв.м. й з урахуванням площі квартири відповідачки, сума платежу за повний місяць становить 1 728 грн 73 коп, що загалом за завлений у позові період становить 44 946 грн 98 коп.

Що стосується заборгованості за опалення, то згідно пояснень представника позивача відповідні нарахування було проведено згідно даних лічильника тепла, що склало 11 228 грн 41 коп.

Зазначене підтверджується долученими до справи доказами, у їх сукупності, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє твердження апеляційної скарги про неправильність зазначеного розрахунку й одночасно враховує відсутність у справі доказів на спростування заявлених позивачем у цій частині вимог.

Погоджується апеляційний суд із наявністю підстав до нарахування заборгованості з урахуванням збільшеного тарифу, як сплати після 20-го числа, остільки до указаної дати відповідачкою зобов`язання не виконувалися.

Не заслуговують на увагу й твердження апеляційної скарги про неповідомлення виконавцем Смірнової О.М. про порядок оплати за надані послуги, остільки матеріалами справи доведено їх надання, а згідно неспростованих тверджень представника позивача квитанції про оплату вкладалися до її поштової скриньки.

У випадку виникнення будь-яких питань щодо оплати наданих послуг, позивачка не позбавлена була можливості їх з`ясувати із надавачем послуг.

Між тим, будь-які звернення, листи щодо ненадання послуг чи визнання їх неякісними, чи інформування надавача послуг з інших питань, адресовані позивачу, до справи не долучено.

За наведених підстав не проживання відповідачки у квартирі не звільняє її від обов`язку оплати наданих послуг, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не користується об`єктом нерухомого майна та не повинна нести витрати за його утримання.

Відповідно до матеріалів, 23 лютого 2022 року судом першої інстанції провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) відповідно до редакції п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, чинної станом на час порушення судом цивільної справи.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України № 3831-IX II від 19 червня 2024 року «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних справах» установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, провадження у справі відкрито до внесення змін у ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення районним судом положень процесуального права у зв`язку з прийняттям рішення по справі за наслідками розгляду справи у порядку спрощеного провадження та залучення до участі у справі третьої особи.

Згідно з пунктами 4, 5 частини третьої статті 2 ЦПК України одними з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів вважає, що суд надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам отримання відповідачкою житлово-комунальних послуг, як власником квартири у багатоквартирному будинку, а також невиконання останньою свого обов`язку щодо їх оплати. Зазначеного відповідачка не спростувала.

Одними з основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Колегія суддів зауважує, що згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Відповідно до п. п. 2.1-2.4 договору предметом договору є послуги з утримання будинку та прибудинкової території, послуг з управління будинком та прибудинковою територією, забезпечення можливості отримання споживачем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої та холодної води та водовідведення, електропостачання, забезпечення утримання служби консьєржів в будинку та/або контрольно-пропускних постів до будинку, контрольно-пропускного пункту в`їзду на територію, патрульної служби в будинку і на території, об`єктів зеленого господарства та інших об`єктів благоустрою та прилеглих територіях.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим на підставі рахунку, виставленого виконавцем. Рахунок надається споживачу до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

З огляду на передбачений законодавством принцип обов`язкової оплати спожитих житлово-комунальних послуг та презумпції правомірності договору, укладеного між сторонами справи, колегія суддів загалом погоджується з висновками районного суду щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за договорами про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Разом з тим, з установленою районним судом сумою заборгованості за додаткові послуги погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Так, відповідно до даних долученого до справи розрахунку, додаткові послуги позивачем було визначено виходячи із суми 1290, 23 грн по серпень 2021 року, а надалі плата нарахована з вересня 2021 року по січень 2022 року включно, відповідно, в сумах: 3035,3 грн, 1549,33грн., 1563,77грн, 1580,64 грн та 1597,51 грн (а.с.15 т.1).

Згідно наявного у справі наказу № 04 від 01 лютого 2016 року, виданого ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс» з 01 березня 2016 року встановлено вартість додаткових послуг для житлового приміщення в тому числі й будинку по АДРЕСА_2 згідно з кошторисом, що додається, у якому зазначено, що при оплаті до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим 7,42 грн із розрахунку за 1 кв.м. площі житлового приміщення, при оплаті після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим 8 грн із розрахунку за 1 кв.м. площі житлового приміщення. Також пунктом 3 наказано головному бухгалтеру з 01 березня 2016 року проводити нарахування за додаткові послуги згідно даного наказу (а.с. 16 т.1).

До справи позивачем долучено кошторис вартості додаткових послуг, затверджених директором ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс» 01 лютого 2016 року (а.с. 17 т.1).

Відповідно до справи, площа квартири позивачки становить 109,9 кв.м. (а.с.11).

За змістом положень п. 3.7 укладеного між сторонами договору передбачено право виконавця при наявності підстав змінювати вартість додаткових послуг й нова (змінена) вартість послуг набирає чинності з дати, вказаної в рішенні (наказі) виконавчого органу виконавця.

Між тим, до справи не долучено інших, наказів ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс»,окрім зазначеного, яким би було збільшено вартість додаткових послуг.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставне проведення нарахування відповідачці вартості додаткових послуг у завищеному розмірі, в той час як з урахуванням долученого до справи кошторису щомісячна плата ОСОБА_1 за надані додаткові послуги має становити 879,2 грн (109,9*8= 879,2), а не інші більші суми, заявлені у розрахунку (а.с.15 т.1).

Отже, враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджено право позивача проводити нарахування вартості додаткових послуг із розрахунку 8 грн за кв.м. площі квартири відповідачки, яка становить 879,2 грн за один місяць, що з урахуванням зазначеного у розрахунку періоді нарахування з 22 грудня 2021 року по січень 2022 року включно, а не по 14 лютого 2022 року, як указано в позовній заяві, становить не заявлені 92 596 грн 97 коп, а 77 268 грн 25 коп.

З огляду на викладене, інфляційне збільшення заборгованості становить 6 607 грн 67 коп, а 3 % річних - 2 161 грн 71 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру заборгованості за житлово-комунальні послуги, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОК «КУЖЕ «Новосервіс» з 92 596 грн 97 коп до 77 268 грн 25 коп, а також 3 % річних з 2 485 грн 08 коп до 2 161 грн 71 коп та інфляційні втрати з 7 604 грн 49 коп до 6 607 грн 67 коп.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мухи Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» з 92 596 грн 97 коп до 77 268 грн 25 коп, а також 3 % річних з 2 485 грн 08 коп до 2 161 грн 71 коп та інфляційні втрати з 7 604 грн 49 коп до 6 607 грн 67 коп.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: