Провадження № 2/185/1095/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі : головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві - 245 000, 00 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що працював на підприємстві відповідача. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16.03.2001 року встановлено наявність у позивача пилового бронхіту, емфіземи легень. Згідно витягу із акту огляду ВТЕК Медико-соціальної експертної комісії від 03.04.2001 року позивачу з 27.03.2001 року первинно безстроково визначено ступінь втрати працездатності 40 %. Вважає, що його право на відшкодування моральної шкоди виникло з 27.03.2001 року, з моменту встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності а не з моменту огляду МСЕК. Позивач має постійні скарги на стан здоров`я. У зв`язку з хронічним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання він постійно відчуває фізичні страждання та біль. На даний час самопочуття його не поліпшується, негативні зміни у його житті незворотними. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода. Розмір моральної шкоди оцінює в 245 000 грн.

Ухвалою суду від 04.10.2024 року провадження по даній справі було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін.

Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву де зазначила, що спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Таке право настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до виписки ЛТЕК від 03.04.2001 року ОСОБА_1 встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Отже на момент встановлення позивачу втрати професійної працездатності діяв Закон № 1105-ХІV, яким передбачений обов`язок у зв`язку з настанням страхового випадку, обов`язок відшкодування такої шкоди покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки пред`явлені до неналежного відповідача. Отже належним відповідачем у справі є Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Представник позивача надав відповідь на відзив, наполягав на задоволенні позовних вимог, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а позов пред`явлений до належного відповідача.

Ухвалою від 28.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 працював на різних посадах, різних структурних підрозділів ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

30.12.2017 року ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку з закінченням строку тимчасових робіт.

Позивач зазначає, що за час роботи на підприємстві відповідача ним були отримані професійні захворювання.

Актом розслідування професійного захворювання (отруєння) від 16.03.2001 року були встановлені обставини виникнення професійних захворювань у ОСОБА_1 , а саме: тривала робота в умовах впливу пилу та несприятливого мікроклімату.

Згідно витягу із акту огляду ЛТЕК до довідки № 75, ОСОБА_1 оглянутий 03.04.2001 року, та йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності з 27.03.2001 року, 3 група інвалідності по пиловому бронхіту. (а.с.13)

Ухвалюючи рішення по суті заявлених позивачем вимог суд виходить з наступного.

Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений висновок стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду соціального страхування чи за рахунок роботодавця).

Тобто від дати встановлення стійкої втрати працездатності вперше залежить, яка особа має відшкодувати заподіяну працівнику моральну шкоду.

Згідно з положеннями статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями, № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Отже, при вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін та коли завдана моральна шкода.

Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, справа № 210/3177/17.)

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу первинно встановлено 40 відсотків втрати професійної працездатності ЛТЕК від 03 квітня 2001 року.

Суд не погоджується з доводами представника позивача про те, що позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності 27.03.2001 року, оскільки датою огляду позивача на ЛТЕК є 03.04.2001 року.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.

Зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно сталої практики Верховного Суду, потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків, якщо стійка втрата працездатності у зв`язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням уперше встановлена МСЕК в період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року.

Отже на день встановлення позивачу стійкої втрати працездатності вперше, а саме 03.04.2001 року передбачалося відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

01 січня 2023 року набрав чинності Закон України від 21 вересня 2022 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду шляхом реорганізації та приєднання до Пенсійного фонду України. Починаючи з 03 січня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та виступає органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій.

Позивачем вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не заявлені, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», , Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76.

Суддя С. Г. Юдіна