г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4642/24
Номер провадження 2/213/414/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Довгої А.В.,

без участі сторін,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №3 в порядку загального позовного провадження цивільну справу №213/4642/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди батька,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано. Від шлюбу мають трьох синів. Молодший син ОСОБА_3 народився після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем. Місце проживання ОСОБА_3 не зареєстровано. 03 жовтня 2024 року позивач звернулася до відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради із заявою про реєстрацію місця проживання сина, проте їй відмовлено у реєстрації у зв`язку з відсутністю згоди батька дитини. Просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання сина без письмової згоди батька.

Процесуальні дії у справі.

07 листопада 2024 року позовна заява надійшла до суду.

13 листопада 2024 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача.

14 листопада 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

28 січня 2025 року закрито підготовче провадження; призначено справу до розгляду по суті.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи без їхньої участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ЦПК України, дотримано, однак у судове засідання він повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Сторони з 25 липня 2008 року перебували у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є позивач та відповідач.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 18 січня 2019 року.

03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Інгулецькому район департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У реєстрації місця проживання сина позивачу відмовлено на підставі п. 33, п. 82, п.п. 3 п. 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265 (далі - Порядок).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за цією адресою зареєстровані спільні з відповідачем діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Місце реєстрації відповідача: АДРЕСА_2 .

Зміст спірних правовідносин.

Викладеними обставинами відповідають правовідносини з приводу реєстрації місця проживання малолітньої дитини.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265, визначено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників особи віком до 18 років задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається (п. 34 Порядку).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права.

Висновок суду.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі аналізу вищезазначених норм суд дійшов висновку, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Як встановлено судом, відповідач, який є батьком спільної дитини сторін, однією сім`єю з позивачем не проживає. Дитина проживає разом із матір`ю, батько зареєстрований за іншою адресою, з позивачем та сином не спілкується, участі в житті дитини не бере.

Враховуючи встановлені по справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання, що фактична неможливість зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди батька хоча й передбачена Порядком, однак, не враховує інтересів дитини, як це визначено вимогами Конвенції про права дитини та Законом України «Про охорону дитинства». Отже, суд дійшов висновку, що у цьому випадку пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з урахуванням положень Закону України «Про охорону дитинства» та статті 3 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 95, 141, 223, 263, 265, 274, 279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без письмової згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на реєстрацію місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 1 211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування, адреса: пл. Гірницької Слави,1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Дата складення повного тексту судового рішення - 27 лютого 2025 року.

Суддя О.В. Алексєєв