справа № 756/6510/16-ц
провадження № 22-ц/824/5631/2025
головуючий у суді І інстанції Майбоженко А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне.

19 березня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №031.29-08/201, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 85 000 доларів США.

21 жовтня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту №031.29-08/201 від 19 березня 2008 року, за у мовами якої, сторони прийшли до взаємної згоди встановити відсоткову ставку у розмірі 14 процентів річних.

Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, в сумі 85 000 доларів США.

У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 4 квітня 2016 року має прострочену заборгованість в розмірі 1 961 905,43 грн, що еквівалентно 75 144,39 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 1 604 903,36 грн, що еквівалентно 61 470,59 доларів США; заборгованості за відсотками - 357 002,07 грн, що еквівалентно 13 673,80 доларів США.

У зв`язку з викладеним позивач, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором кредиту №031.29-08/201 від 19 березня 2008 року в сумі 1 961 905,43 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за Договором кредиту №031.29-08/201 від 19 березня 2008 у розмірі:

1 604 903 гривні 36 копійок - заборгованості за кредитом;

357 002 гривні 07 копійок - заборгованості за відсотками;

29 428 гривень 58 копійок - судового збору.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Ляхов І.О. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам у заявленому розмірі та судового збору та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом при розгляді справи невірно застосовано норми матеріального права передбачені ст. 1050 ЦК України в частині стягнення процентів (відсотків) за кредитним договором та не в повному об`ємі досліджено матеріали справи, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що суд першої інстанції встановив та стягнув із відповідача заборгованість за Кредитним договором із нарахуванням процентів по 4 квітня 2016 року, однак з такою позицією суду не може погодитись, оскільки судом не враховано та не застосовано до спірних правовідносин умови Кредитного договору, передбачені пунктом 4.5.

Звертає увагу, що пунктом 4.5. Кредитного договору визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п. 3.3.7., 3.3.8., цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Зазначає, що сторонами Кредитного договору було визначено, у яких випадках строк кредиту спливає, що є наслідком виникнення права вимоги на дострокове повернення кредиту.

З приводу спливу строків зобов`язань на підставі умов кредитного договору свідчить судова практика Верховного Суду у постанові від 10 травня 2018 року справа № 761/15928/15-ц (провадження № 61-5570св18).

Наголошує, що позичальником останній платіж за Кредитним договором в порядку Графіка платежів визначеного пунктом 1.1.1., було здійснено 7 березня 2014 року у сумі 517,45 доларів США, тому прострочення по частковому поверненню кредиту відбулось 10 березня 2014 року. Порядок здійснених оплат підтверджує, що й надалі умови кредитного договору з щомісячної оплати 283,00 дол. США позичальником виконано не було.

Враховуючи, що неналежне виконання кредитного договору відбулось за період після сплати 10 березня 2014 року, а невиконання почалось з 11 березня 2014 року, то строк кредитування сплив 9 червня 2014 року в порядку визначеному пунктом 4.5. Кредитного договору та настав обов`язок позичальника на дострокове повернення кредиту у повному об`ємі.

Вказує, що як вбачається із розрахунку заборгованості, позивачем нараховуються проценти до моменту звернення до суду, до березня 2016 року, тому судом першої інстанції помилково не враховано двосторонніх домовленостей, згідно яких кредитні зобов`язання (правовідносини) припиняються в силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

З 9 червня 2014 року позивач не мав права нараховувати проценти за Кредитним договором та неустойку (пеню, штраф). Про припинення кредитних правовідносин при застосуванні ч. 2 ст. 1050 ЦК України було зазначено у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Також вважає, що розрахунок заборгованості складено без дотримання умов Кредитного договору, а саме пункту 4.5. Договору Кредиту № 031.29-08/201 від 19 березня 2008 року. Як зазначається у розрахунку заборгованості, позичальником здійснено остаточний платіж 10 вересня 2014 року на суму 58,29 доларів США. До цього часу ОСОБА_1 здійснювались платежі по поверненню кредиту у сумах 249,00 дол. США - 09 квітня 2014 року, 276,89 дол. США - 8 травня 2014 року, 180,00 дол. США - 9 липня 2014 року та 57,59 дол. США - 8 серпня 2014 року.

Підтвердження того, що порушення зобов`язання за тілом кредиту відбулось у 2014 році є Розрахунок заборгованості позивача та позовні вимоги, викладені у позовній заяві.

Звертає увагу, що у зведеній таблиці заборгованості станом на 4 квітня 2016 року, викладеній у позовній заяві, позивач зазначає, що сума заборгованості за кредитом - 61 470,59 доларів США, що дорівнює 1 604 903,36 грн.Згідно із графіків викладених у розрахунку заборгованості, сума зобов`язання за тілом кредиту 61 470,59 доларів США відповідає 10 вересню 2014 року, однак враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором передбачають, ще сплату процентів, тому порушення зобов`язання за кредитним договором потрібно розраховувати з початком порушення строків нарахування процентів, яке відбулось з 11 березня 2014 року.

Зазначає, що з огляду на наданий позивачем розрахунок заборгованості за період припинення кредитних правовідносин нараховано процентів в сумі 14 839,75 доларів США, однак у зведеній таблиці заборгованості станом на 4 квітня 2016 року позивач зазначає, що сума заборгованості за відсотками складає 13 673,80 доларів США, що дорівнює 357 002,07 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судового повідомлення на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

25 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника банку Пересунька С.С. про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення відсотків з відповідача, а тому апеляційним судом не переглядається рішення суду першої інстанції в частині стягнення основної суми заборгованості.

Задовольняючи позов в частині стягнення відсотків за договором позики, суд першої інстанції виходив із того, що з 9 червня 2014 року відбулася зміна строку виконання кредитного зобов`язання позичальником у повному обсязі, тому з цієї дати у позивача виникло право вимоги до відповідача з приводу виконання грошового зобов`язання. Адже у ст. 599 ЦК зазначено, що зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином. Після березня 2016 року проценти позивачем не нараховувалися.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із таким висновком суду першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 19 березня 2008 року між АКБ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №031.29-08/201, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 85 000 доларів США, зі сплатою 11,5 процентів річних та комісій з наступним порядком погашення суми основної заборгованості: починаючи з 10 квітня 2008 року до 10 числа кожного місяця в сумі 283 доларів США з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 18 березня 2033 року (том. спр.1, а.с. 16-23).

Пунктами 3.3.7, 3.3.8 Договору кредиту сторони передбачили, що позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями.

Додатковою угодою №1 від 21 жовтня 2008 року про внесення змін до Договору кредиту №031.29-08/201 від 19 березня 2008 року сторони домовилися збільшити розмір процентної ставки за користування Кредитом, передбаченої п. 1.1 Договору, встановивши її на рівні 14,00 процента річних починаючи з 3 листопада 2008 року (том спр. 1, а.с.27).

Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, в сумі 85 000 доларів США, еквівалент у гривнях 429 250 грн.

Факт отримання відповідачем коштів в сумі 85 000 доларів США, еквівалент у гривнях 429 250 грн., підтверджується заявою на видачу готівки № ав/9942861 (том спр. 1, а.с. 31).

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 4 квітня 2016 року становить 75 144,39 доларів США, що еквівалентно 1 604 903,36 грн, яка включає: заборгованість за кредитом у розмірі - 61 470,59 доларів США, що еквівалентно 1 604 903,36 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 13 673,80 доларів США, що еквівалентно 357 002,07 грн.

Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було припинено Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» де в п.п. 1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.

12 серпня 2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30 листопада 2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Таким чином судом першої інстанції встановлено факт укладення кредитного договору №031.29-08/201 від 19 березня 2008 року та факт не виконання стороною відповідача своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим у позивача станом на 4 квітня 2016 року утворилась заборгованість, загальний розмір якої складає 75 144,39 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1 961 905,43 грн, з них: 61 470,59 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 604 903,36 грн - сума заборгованості за кредитом; 13 673,80 долара США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 357 002,07 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідач звертаючись до суду із апеляційною скаргою посилається на те, що позивачем наданий розрахунок не відповідає дійсності, докази щодо розрахунку є неналежними, позивачем не враховано умови договору, зокрема п. 4.5. Договору Кредиту, оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 7 березня 2014 року, отже неналежне виконання кредитного договору відбулося 10 березня 2014 року, то строк кредитування сплив 9 червня 2014 року, та настав обов`язок позичальника на дострокове повернення кредиту у повному обсязі, але позивачем проценти нараховувалися до моменту подачі позову до суду, тобто до березня 2016.

Так, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України)

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивача, останній нараховував проценти за користування кредитом станом на 3 квітня 2016 року виходячи з відсоткової ставки 14%.

Визначаючи період, за який слід розраховувати заборгованість за відсотками, виходячи з розміру відсоткової ставки, розмір якої передбачений умовами договору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.4.5 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8 цього договору (сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.2.4, 2.5 цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього договору), протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, до 10 вересня 2014 року ОСОБА_1 вносив кошти на погашення кредиту, які банк зараховував на погашення процентів, що підтверджується наданою позивачем таблицею погашення нарахованих процентів.

Так, із вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем на виконання умов кредитного договору 10 вересня 2014 року було внесено 58,29 доларів США (а.с.9, Т.1).

Отже судом встановлено, що останній платіж здійснений 10 вересня 2014 року, а не як вказує відповідач 10 березня 2014 року.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Зважаючи на положення п.4.5 кредитного договору, строк користування позичальником кредитом вважається таким, що сплив після 11 грудня 2014 року.

Отже, з 11 грудня 2014 року кредитор не вправі був нараховувати проценти у розмірі, визначеному умовами договору.

Таким чином, нараховані відсотки у розмірі 13 673,79 доларів США підлягають зменшенню на суму нарахованих відсотків після 11 грудня 2014 року у розмірі 13 385,62 доларів США (13 673,79-13 385,62 =288,17 доларів США), що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 7 521,24 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 7 521,24 грн.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення з відповідача відсотків у заявленому позивачем розмірі 13 673,79 доларів США, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення суми відсотків до 288,17 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 7 521,24 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У суді першої інстанції було заявлено позов на загальну суму 1 961 905,43 грн (100%), із яких задоволенню підлягають 1 604 903,36 грн+7 521,24 грн=1 612 424,60 грн, що складає 82,19 % від суми позовних вимог.

При подачі позовної заяви позивачем правильно було сплачено судовий збір у розмірі 29 428,58 грн (а.с. 6, Т.1).

Таким чином, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 24 187,35 грн (29 428,58*82,19/100%).

Та за рахунок позивача підлягає відшкодуванню відповідачеві судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (100%-82,19%=17,81%).

При зверненні до суду із апеляційною скаргою, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 44 142,87 грн, із якого 17,81% становить 7 861,85 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню позивачеві судовий збір у розмірі 16 325,50 грн (24 187,35 грн-7 861,85 грн).

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року змінити в частині стягнення відсотків за договором кредиту та в частині розподілу судового збору.

Викласти резолютивну частину рішення у відповідній частині в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () заборгованість за відсотками у розмірі 7 861 (сім тисяч вісімсот шістдесят одну) 85 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 16 325 (шістнадцять тисяч триста двадцять п`ять) грн 50 коп.

В решті рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба