ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3236/25 Справа № 191/5817/24 Суддя у 1-й інстанції - Форощук С. А. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за заявою Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл природного газу з ОСОБА_1 ,

- за апеляційною скаргою Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»,

на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

19.12.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» звернувся представник Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Гайворонська Н.В. із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл природного газу з ОСОБА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року відмовлено Дніпропетровській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за заборгованості за спожитий природний газ.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

08.01.2025 року надійшла апеляційна скарга Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в якій ставиться питання про скасування ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 рокута направлення справи для продовження розгляду до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не звернувши уваги на зміст ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що апеляційні скарги на ухвали про відмову у видачі судового наказу, розглядаються без повідомлення сторін, учасники справи у судове засідання не запрошувались.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Відповідно до підпункту 4-1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, сума судового збору, який необхідно сплатити за подання заяви про видачу судового наказу становить 302 грн. 80 коп.

Проте, до заяви про видачу судового наказу долучена платіжна інструкція № 316 від 17.12.2024 року, згідно якого заявником було сплачено судовий збір у розмірі 242, 24 грн.

Таким чином, судовий збір сплачено у неповному обсязі.

Оскільки заявником сплачено судовий збір у неповному обсязі, таким чином, заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ч. 3 ст. 163 ЦПК України, а тому у видачі судового наказу слід відмовити.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 4-1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про видачу судового наказу розмір судового збору становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1-7), заявником заява про видачу судового наказу подана у системі «Електронний суд», а тому до судового збору 302, 80 грн. заявником правильно застосований коефіцієнт 0, 8 та сплачено судовий збір у розмірі 242, 24 грн., що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

Доводи апеляційної скарги спростовуються наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з розподілу природного газу з боржника ОСОБА_1 подано до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд», до якої додано документ, що підтверджує сплату судового збору, а саме: копію платіжної інструкції №316 від 17.12.2024р. у сумі 242,24 грн. (а.с. 22).

Таким чином, заявником було сплачено судовий збір у сумі 242,24 (302,80 - 60,56) грн., що відповідає вимогам ч. 1 ст. 164 ЦПК України, пп.4-1 п.1 ч.2 ст. 4 та ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 рокускасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: