Справа № 194/1838/24
Номер провадження № 2/194/96/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Сафонової А.В.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Осьмак Яніни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Осьмак Я.В. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності. Позовну вимогу мотивує тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Останній стало відомо, що зазначений будинок було пошкоджено. ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора для внесення відомостей в реєстр нерухомого майна, однак державний реєстратор відмовила їй у проведенні реєстраційних дій, оскільки державний реєстратор не зміг отримати відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, а саме перевірити дійсність їх видачі органом, який здійснював державну реєстрацію нерухомого майна у зв`язку з тимчасовою окупацією РФ території України. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 107,0 кв.м, житловою площею 54,1 кв.м, який складається з: І поверх : І- тамбур; ІІ коридор; 1-1 вітальня; 1-2 Житлова кімната; 1-3 Гараж; 1-4 коридор; 1-5 туалет; 1-6 Ванна; 1-7 Сауна; 1-8 їдальня; 1-9 кухня; ІІ поверх : 2-10 жила кімната; 2-11 коридор; 2-12 жила кімната, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що покладається на розсуд суду щодо позовних вимог.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, але представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, покладається на розсуд суду щодо позовних вимог.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності належить земельна ділянка 0,12 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , землю надано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, на підставі рішення виконкому Новоайдарської селищної ради народних депутатів №235 вілд 24 грудня 1997 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09 грудня 2002 року, ОСОБА_1 на праві приватної особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 згідно рішення Новоайдарської селищної ради №226 від 20 листопада 2002 року.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , власником є ОСОБА_1 , загальною площею 107,0 кв.м, житловою площею 54,1 кв.м., який складається з: І поверх : І- тамбур; ІІ коридор; 1-1 вітальня; 1-2 Житлова кімната; 1-3 Гараж; 1-4 коридор; 1-5 туалет; 1-6 Ванна; 1-7 Сауна; 1-8 їдальня; 1-9 кухня; ІІ поверх : 2-10 жила кімната; 2-11 коридор; 2-12 жила кімната.

Згідно довідки Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області №1782 від 21.06.2024 року, ОСОБА_1 є власником житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 107,0 кв.м, житловою площею 54,1 кв.м.

Як вбачається з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Панфілової О.І., остання відмовила у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки Новоайдарська селищна військова адміністрації Щастинського району Луганської області надати запитувану інформацію не може, а до Новоайдарської селищної ради звернутися не взмозі.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Також судом приймається до уваги те, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 року збройні сили РФ вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (в редакції від 07.05.2022 року, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована РФ територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1статті 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року», Щастинський район: 1) Нижньотеплівська сільська територіальна громада; 2) Новоайдарська селищна територіальна громада; 3) Станично-Луганська селищна територіальна громада; 4) Широківська селищна територіальна громада; 5) Щастинська міська територіальна громада, внесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Відповідно до вказаного наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року, який є чинним станом на час ухвалення цього рішення, Щастинський район: Новоайдарська селищна територіальна громада (UA0020916); Щастинська міська територіальна громада (UA0075695), також віднесені до тимчасово окупованих територій України.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Новоайдарського районного суду Луганської області. Такі справи визначені за територіальною підсудністю Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів власника нерухомого майна, оскільки фактично право власності на нерухоме майно оспорюється, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є її правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги представника позивача адвоката Осьмак Яніни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області про визнання права власності, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 107,0 кв.м, житловою площею 54,1 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін