провадження № 2/208/799/25
03 лютого 2025 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Дарчука М.І.,
Представник позивача, адвокат Бажан В. П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
- заборгованість за процентами 5076,33 грн;
- плата за пропуск мінімальних платежів за комісіями 1000,0 грн.
На підставі вищевказаного оскаржуваного виконавчого напису 15.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф (на даний час - «Павелків») Тетяною Леонідівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60626728 по примусовому виконанню виконавчого напису № 1645
При цьому, жодних постанов від приватного виконавця Боржник також не отримував, а про їх зміст дізнався із Автоматизованої системи виконавчого провадження використовуючи ідентифікатор доступу, що зазначений в українському електронному сервісі державних послуг «ДІЯ».
Таким чином, станом на сьогоднішній день, внаслідок примусового виконання Виконавчого напису № 1645, виданого 15.08.2019 року, з Позивача вже стягуються грошові кошти у загальному розмірі 32 449,25 грн.
Позивач вважає оскаржуваний Виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступні обставини справи та положення діючого законодавства.
Посилається на частину першу статті 88 Закону № 3425 "Про нотаріат", якою передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Законом № 3425, приписами пунктів 1.1. та 1.2. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 3.1. та 3.2. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Взагалі, відсутня банківська виписка за кредитним договором № 200140510 від 18.04.2018 року. Відсутні первинні документи, що підтверджують розмір заборгованості.
Тобто, станом на 15.08.2019 року - дату вчинення Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою 0.І. виконавчого напису № 1645, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вважаються документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Позивач стверджує, що у нього відсутня будь яка заборгованість за Кредитним договором № 200140510 від 18.04.2018 року, укладеним ним з АТ «БАНК ФОРВАРД», а нотаріус цю обставину не перевірив, тоді як статті 88 Закону України «Про нотаріат» і пункт 1.1. Глава 16. (Вчинення виконавчих написів) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України приписує, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
14.10.2024 року, разом з позовною заявою, від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.10.2024 року клопотання представника позивача було задоволено, витребувано у приватного нотаріуса копію нотаріальної справи.
Ухвалою суду від 18.10.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
19.11.2024 р. від третьої особи, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової Ольги Іванівни надійшли копії документів, на підставі яких було вчинення виконавчого напису.
19.11.2024 року від представника позивача, адвоката Бажана В.П. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача чи його представника.
20.12.2024 р. від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової Ольги Іванівні надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Відповідач своїм правом на надання Відзиву на позов не скористався, до судового засідання не прибув, про дату та час повідомлений належним чином.
Третя особа, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна надіслала суду копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчого напису, а також заяву про розгляд справи без її участі. Пояснень на позов надано не було.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяна Леонідівна в судове засідання не з`явилась, про дату та час повідомлена належним чином.Пояснень на позов надано не було.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Статтею 34 Закону України "Про нотаріат" встановлений перелік нотаріальних дій, що вчиняються нотаріусами України. Серед них - вчиняють виконавчі написи (п. 19 ч. 1).
Стаття 87 Закону регламентує порядок стягнення грошових сум або витребування майна за виконавчим написом, вчиненим нотаріусом. Ця норма передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 ПЕРЕЛІКУ документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
- заборгованість за процентами 5076,33 грн.;
- плата за пропуск мінімальних платежів за комісіями 1000,0 грн.
За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати із Стягувана в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувана.
На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 1645 ВП № 60626728 від 15.11.2019 р. з примусовому виконанню виконавчого напису № 1645.
Оцінюючи дії приватного нотаріуса Разумової О. І. щодо видачі виконавчого напису від 15.08.2019 р., суд приходить до висновку, що вони здійснені з порушенням вимог закону.
На порушення вимог статті 87 Закону України "Про нотаріат" виконавчого напису виконано не на нотаріально посвідченому договорі, на підставі якого виникло зобов`язання.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).
Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Тобто, станом на 15.08.2019 року - дату вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. виконавчого напису № 1645 кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вважаються документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким. що не підлягає виконанню.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом.
Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
З відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви.
Керуючись ст., ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ "Банк Форвард" треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з АТ "Банк Форвард" на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.Г. Гречана