Справа № 354/346/25
Провадження № 2-з/354/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Єрмак Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

встановив:

Заявник, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його подачі, в якій просить до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили вжити заходи забезпечення позову: - накласти арешт на належну ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на праві приватної власності земельну ділянку площею 1,3937 га з кадастровим номером :17:005:0043 - заборонити ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 1,3937 га з кадастровим номером :17:005:0043.

В обґрунтування заяви зазначає, що предметом майбутнього позову є визнання недійсним рішення Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 17 жовтня 2017 року №83-16/2017 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 1,3937 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , жителю с. Яблуниця ОСОБА_2 , в зв`язку з проведенням зміни конфігурації земельних ділянок по фактичному користуванню. 2) скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 1,3937 га кадастровий номер :17:005:0043 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ) скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38139900 від 15.11.2017р., прийняте державним реєстратором Федорчук Тетяною Василівною, Виконавчий комітет Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, тип об`єкта: земельна ділянка площею 1,3937 га, кадастровий номер :17:005:0043; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками суміжних земельних ділянок, призначених для особистого селянського господарства у селі Яблуниця (участок Довгий Грунь) Надвірнянського району, Івано-Франківської області. У листі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 26.09.2023 року зазначено, що відомості про земельну ділянку позивача з кадастровим номером :17:003:0018 станом на 01.01.2013 року не були в автоматизованому порядку перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру ДП «Центр Державного земельного кадастру». У архіві відділу №4 наявний другий «архівний» примірник державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку, а у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель із обліковим номером Місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель із обліковим номером 2009МФ191ФЯР000667 зберігається Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , розробником якого було ПП «ГЕОПРОСТІР», який не припинив свою діяльність. 25.03.2024 року ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області було надано відповідь №М-403/0-472/6-24 на звернення ОСОБА_1 , якою було повідомлено, подібну за змістом до вищевказаного листа. При цьому, зазначено, що ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області направлено відповідного листа до ПП «ГЕОПРОСТІР» щодо необхідності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :17:003:0018. Представник ПП «ГЕОПРОСТІР» надав інформацію, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку ОСОБА_1 з кадастровим номером :17:003:0018 є неможливим станом на сьогоднішній день, у зв`язку з тим, що має місце накладання земельної ділянки ОСОБА_1 із земельною ділянкою ОСОБА_2 , кадастровий номер :17:005:0043. Зважаючи на інформацію, отриману від керівника ПП «ГЕОПРОСТІР» Манівчук В.В. звернувся до Голови Поляницької сільської ради з заявою про скликання земельної комісії з питанням щодо накладання частини земельної ділянки та неможливості внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. 11.04.2024 року було проведено виїзне засідання земельної комісії Поляницької сільської ради. Позивачу протягом довгого періоду часу не надавався акт обстеження земельної ділянки від 11.04.2024 року земельної комісії, акт було отримано у відповідь на адвокатський запит у серпні 2024 року. В акті обстеження земельної ділянки від 11.04.2024 року земельної комісії Поляницької сільської ради зазначається, що «в присутності комісії, на замовлення заявника ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 здійснено кадастрову зйомку обстежуваних земельних ділянок з метою співставлення існуючих меж земельних ділянок із даними державного земельного кадастру, за результатом якої встановлено, що існує «накладання»(перетин) земельної ділянки ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,1300 га із земельною ділянкою кадастровий номер :17:005:0043, що належить ОСОБА_2 . Таким чином комісією сільської ради на місці сторонам повідомлено про таку накладку та запропоновано здійснити інвентаризацію всієї площі суміжних обстежуваних ділянок з метою врегулювання спору». При цьому, комісія сільської ради рекомендувала сторонам здійснити виправлення, а саме розробити, погодити та затвердити в установленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок з подальшим усуненням «накладок» (перетинів). Проте, ОСОБА_2 відмовляється усувати зазначені накладання.

Заявник вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2 зможе відчужити чи в інший спосіб розпорядитися (змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання), своєю земельною ділянкою, яка на даний час фактично включає частину земельної ділянки ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість майбутнього позову не досліджується, адже питання обґрунтованості майбутніх позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Разом з тим, заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник не є співмірними з предметом майбутнього позову та заявником не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову на даний час є передчасною та у її задоволенні слід відмовити.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, представника позивача в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Наталія ЄРМАК