КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/282/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
25 лютого 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого: Сушко Л.П.,
суддів: Музичко С.Г., Желепи О.В.,
секретар судового засідання: Дуб С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву адвоката Обухова Володимира Владиславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь половину доходу, отриманого ОСОБА_2 від здачі в оренду спільного сумісного майна, в сумі 2 705 755,37 грн.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину доходу від здачі спільного майна в оренду в розмірі 2 071 809,58 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 17 025,00 грн.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 12 червня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину доходу від здачі спільного майна в оренду у сумі 1 899 657 грн 66 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

27 січня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Обухова В.В., в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Заява обгрунтована тим, що постанова Київського апеляційного суду від 21.01.2025 року прийнята після повторного апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 і касаційного розгляду на постанвоі Київського апеляційного суду від 09.11.2023 року.

Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 21.01.2025 року скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року та ухвалено нове судове рішення по суті спору, необхідно вирішити питання про новий розподіл судових витра, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанці, апеляційної та касаційної інстанції.

Посилався на те, що позивачем понесені наступні судові витрати, які підлягають новому розподілу:

- в суді першої інстанції - 51 350 грн, з яких судовий збір у розмірі 11 350 грн (т. 1 а.с. 1, 121) та витрати на професійну правничу допомогуу розмірі 40 000 грн;

- в суді апеляційної інстанції - 77 025 грн, з яких судовий збір у розмірі 17 025 грн, який було стягнуто на підставі додаткової постанови Київського апеляційного суду від 30.11.2023 року та сплачено ОСОБА_1 в повному обсязі та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000 грн;

- в суді касаційної інстанції - 37 000 грн, з яких судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 09.11.2023 року у розмірі 22 700 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Вважає, що розмір витрат відповідає критерію реальності наданої правничої допомоги, розумності її розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом Обуховим В.В. на надання правової допомоги.

Тому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 115 762,50 грн.

27 січня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення від адвоката Конончук З.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 ..

Заперечуючи проти заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, посилалась на те, що ні сдуовий збір, ні витрати на професійну правову допомогу у суді першої інстанції стягуватися з відповідача не повинні, оскільки рішення суду першої інстанції від 19.06.2023 року було скасовано спочатку постановою апеляційного суду повністю, судом касаційної інстанції зазначено про неможливість його залишення в силі через незаконність та повторно було скасовано постановою апеляційного суду від 21.01.2025 року. Тому представник відповідача вважає, що позивач просить стягнути на свою користь суму у розмірі 51 350 грн судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу за явно незаконне, необгрунтоване та визначене як таке, що підставно скасовано всіма інстанціями рішення.

Вважає, що судові витрати у суді апеляційної інстанції у 2023 році не підлягають до стягнення з відповідача, оскільки позивач не має право на компенсацію цих витрат, з огляду на те, що судовий збір сплачував відповідач, а не позивач, витрати на професійну правничу допомогу не підлягають до задоволення, бо апеляційну скаргу було задоволено.

Також зазначала, що додаткова постанова Київського апеляційного суду від 30.11.2023 року про стягнення з позивача судового збору за подачу апеляційної скарги набрала законної сили та була виконана. З заявами про поворот виконання рішення або про його перегляд за нововиявленими обставинами позивач не звертався.

Що стосується судових витрат у касаційній інстанції, представник відповідача вважає, що вони можуть бути задоволені тільки частково (не більше половини сплаченого судового збору), оскільки судом касаційної інстанції апеляційну скаргу задоволено лише частково. Що стосується витрат на професійну правову допомогу у сумі 15 000 грн - дана сума є завищеною та необгрунтованою.

На переконання суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі такі як 40 000 грн, 60 000 грн та 15 000 грн є явно завищеними та необгрунтованими.

Що стосується судових витрат у суді апеляційної інстанції у 2024 році, представник відповідача, зазначала, що позивач не сплачував судовий збір, а витрати на професійну правничу допомогу є колосальними у порівнянні з обсягом виконаних ним робіт у суді апеляційної інстанції, представником на вимогу суду подано один документ, підготовлений бухгалтером ТОВ «Інтергума», де зазначено помісячну сплату орендних платежів.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

20 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення адвоката Обухова В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ..

Дослідивши матеріали справи, зокрема заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, ч. 1 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати норми вказаної статті щодо поважності причин ненадання доказів стороною про понесені судові витрати під час розгляду справи, а також конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності, суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

Таким чином, необхідною підставою для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, після прийняття рішення по суті позовних вимог, є неможливість подання стороною з поважних причин доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Представник позивача звертаючись 27.01.2025 року з заявою про ухвалення додаткового рішення, після повторного апеляційного перегляду, не зазначено про існування будь-яких поважних причин неможливості подання доказів про понесені або очікувані витрати на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі. Так само такі причини не були зазначені, в судовому засіданні до закінчення судових дебатів.

Враховуючи наведене, а саме те, що представник позивача не навів поважності причин неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, до закінчення судових дебатів тому в задоволенні заяви в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

В частині стягнення витрат понесених відповідачем зі сплати судового збору, колегія суддів прийшла до висновку про наявність дістав для часткового задоволення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 11 350 грн (а.с. 1, 121 том 1).

Звертаючись з касаційною скаргою позивач сплатив судовий збір у розмірі 22 700 грн (а.с. 117 том 3).

З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04.10.2022 року, що була подана до суду першої інстанції 07.10.2022 року, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 частину доходу від здачі спільного майна в оренду у сумі 2 705 755 грн 37 коп. (том 2 а.с. 76-80).

Отже, предметом позову є стягнення з відповідачки суми у загальному розмірі складає 2 705 755 грн 37 коп.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 21.01.2025 року, яка була прийнята після повторного апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 і касаційного розгляду на постанову Київського апеляційного суду від 09.11.2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов задоволено частково, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину доходу від здачі спільного майна в оренду у сумі 1 899 657 грн 66 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про обгрутнованість стягнення з відповідачки частину доходу від здачі спільного майна в оренду у розмірі 1 899 657 грн 66 коп.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума у розмірі 23906,11 грн (1 899 657,66 грн * 34050,40 / 2 705 755,37 грн).

Що стосується твердження представника позивача щодо стягнення судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 17 025 грн, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач не має право на компенсацію цих витрат, з огляду на те, що судовий збір за апеляційну скаргу сплачував відповідач, а не позивач.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що при ухваленні постанови апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат в частині судового збору, то заява адвоката Обухова Володимира Владиславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Обухова Володимира Владиславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 23 906,11 грн.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст додаткової постанови складено «26» лютого 2025 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
Судді С.Г. Музичко О.В. Желепа