Справа № 539/785/25
Провадження № 2/539/609/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установила:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Позивачка ОСОБА_1 відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до позовної заяви та відповіді на запит виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З приєднаної до матеріалів справи копії витягу з реєстру територіальної громади малолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Доказів утримання малолітньої ОСОБА_3 позивакою ОСОБА_1 до суду не надано.

Окрім того, в позовній заяві обставин виключної підсудності чи підсудності за вибором позивача, визначених ст. 28-30 ЦПК України позивачем не зазначено та з матеріалів справи, наданих позивачем при поданні позову, не вбачається.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вивчивши матеріали справи, та врахувавши те, що позов пред`явлено до фізичної особи, місцем реєстрації якої є АДРЕСА_2 , яке знаходиться за межами територіальної юрисдикції (підсудності) Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, приходжу до висновку, що справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, слід передати на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який знаходиться за адресою: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 135.

Відповідно до ч.1 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. 27-28, 30, 31 ЦПК України, суддя

постановила:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати за підсудністю на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який знаходиться за адресою: 51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 135.

Роз`яснити позивачці, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Я.В.Просіна