ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1629/25 Справа № 210/6197/24 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/6197/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітня ОСОБА_2 , Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Сільченка В.Є., -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітня ОСОБА_2 , Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ОСОБА_1 звернулась із заявою, посилаючись на положення ст.317 ЦПК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту територіальної цілісності Батьківщини внаслідок збройної агресії проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законом не визначено іншого позасудового способу встановлення причино-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовими діями.

Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні ним військової служби залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, скільки, породжує правові наслідки лише для заявника, а саме отримати загиблим статус жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членам сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами, а також реєстрації та отримання свідоцтва про смерть у державних органах реєстрації актів цивільного стану з подальшим зверненням для отримання відповідних виплат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що беручи до уваги, що заявниця звертається до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення. Який може в подальшому вплинути на права й обов`язки інших осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги вбачається спір про право.

Також вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку стосовно того, що відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник Військової частини НОМЕР_1 Мірошниченко Я.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника, просили винести рішення на розсуд суду.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи подану заяву, заявниця посилається на те, що ОСОБА_3 , як військовослужбовець визнаний таким, що з 24.05.2022 року знаходиться в полоні, та ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок попадання авіабомби на завод «Азовсталь» у м. Маріуполь загинув, а військовослужбовці, які проходили службу разом з ним, підтвердили його загибель.

Встановлення факту смерті необхідне заявниці задля подальшої реєстрації цього факту у відповідних органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, та для подальшого звернення за отриманням відповідних виплат.

Висновок суду мотивовано тим, що встановлення факту, про який просить заявниця у визначений останньою спосіб та порядку є неможливим, а положення абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки, законодавством встановлений інший спосіб для розгляду питань, що стосуються осіб, які зниклі безвісти у зв`язку із воєнними діями. Заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги, виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу Ш Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні №52/2 від 18 жовтня 2000 року підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №1-6/о); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року державна реєстрація смерті проводиться на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За відсутності передбачених законом документів за бажанням заявника, відділом державної реєстрації актів цивільного стану надається письмова відмова з відповідним обґрунтуванням, з яким заявник звертається для реалізації своїх прав до суду в порядку, передбаченому статтею 317 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках.

Згідно пункту 8 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частини 1 статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що підтверджують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Причиною неможливості одержання свідоцтва про смерть чоловіка заявника ОСОБА_1 . ОСОБА_3 є відсутність медичних документів про смерть, необхідних для державної реєстрації смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про підсумки службового розслідування для уточнення та причин та умов загибелі сержанта ОСОБА_3 » за №457 від 09.09.2024 року, обставинами, що призвели до можливого факту загибелі головного сержанта - командира 1 відділення взводу розвідки спеціального призначення батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 слід вважати бойові дії з відсічі збройної агресії в місті Маріуполь Донецької області, в яких брав участь вказаний військовослужбовець.

Крім того, з даного акту та відповіді Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у Донецькій та Луганській областях, вбачається, що в Об`єднаному центрі наявні відомості про факт зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 . Водночас офіційна інформація, яка б підтверджувала перебування в полоні зазначеного військовослужбовця, вказувала на його місцезнаходження, відсутня.

Суд правильно зазначив, що відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Між тим, дана норма матеріального права не є підставою для відмови у відкриття провадження по справі про встановлення факту смерті через те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і такий висновок є передчасним.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, постановлено за відсутності процесуальних підстав для застосування положень пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, що має наслідком скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Слід зазначити, що до суду апеляційної інстанції надійшли копії документів від батька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , який на даний час не має процесуального статусу по справі, провадження по якій судом не відкрито. Останній заперечує заявлені ОСОБА_1 вимоги і бажає брати участь у розгляді справи.

Між тим, притягнення інших осіб до участі у справі, вирішення їх процесуального статусу та надання оцінки їх доводам і запереченням можливе лише після відкриття провадження у справі.

А також, лише за результатами встановлення відповідних обставин справи та надання їм правової оцінки з точки зору процесуального закону, можна бути зробити висновок про наявність (або відсутність) спору про паво, про що саме ставить питання у своєму відзиві представник заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про відмову у відкритті провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права та є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційний суд доходить висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами, передбаченими процесуальним законом.

Керуючись ст.ст.367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Центрального Оперативно-територіального об`єднання Національної Гвардії України, неповнолітня ОСОБА_2 , Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 21.02.2025р.

Головуючи суддя О.В. Агєєв