Справа № 307/5466/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - Джуги С.Д.

суддів - Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року у складі судді Бобрушко В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради про позбавлення батьківських прав та залишення дитини на утриманні та вихованні у батька,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради про позбавлення батьківських прав та залишення дитини на утриманні та вихованні в батька.

Позов мотивовано тим, що в 2015 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконкомі Новоселицької сільської ради було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також зазначив, що вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що відповідачка залишила їх разом з сином в другій половині 2021 року, виїхала за кордон та до них так і не повернулася. На даний момент відповідачка проживає в селі Ганичі разом зі своїм співмешканцем, але до сина не навідується, не телефонує та не цікавиться його життям. Зауважив, що син пішов до школи, а відповідачка жодного разу не навідала його в школі, не цікавилася його поведінкою чи навчанням. Зауважив, що тільки після підняття питання про позбавлення батьківських прав, відповідачка один або два рази зателефонувала сину. Позивач вказує на те, що йому, як батькові, боляче усвідомлювати той факт, що відповідачка покинула дитину і не бажає з нею бачитися та спілкуватися, дитина потребує материнської ласки, тепла, але відповідачка по власній волі позбавила дитину цього. Так як вже два роки син ОСОБА_4 проживає разом з позивачем, а відповідачка має можливість спілкуватись з дитиною, але не виявляє бажання, тому позивач змушений звернусь до суду із позовом про позбавлення батьківських прав.

За вказаних обставин позивач ОСОБА_1 просив позбавити відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишити дитину на утриманні та вихованні в батька.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтуванні позову, не надав належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та представник апелянта адвокат Кохман М.В. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та його представника, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частина третя статті 12 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 вказаної Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 31 січня 2015 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2023 року в цивільній справі №307/2717/22 було розірвано (а.с.21).

Від даного шлюбу в сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, (а.с.23).

В акті обстеження дворогосподарства, складеного 31 жовтня 2023 року депутатом Нересницької сільської ради, зазначено, що в с. Новоселиця, вул. Інтернаціональна, 13, Тячівського району, проживає ОСОБА_1 у будинку батьків; ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , участі у вихованні та утриманні дитини не приймає та відмовляється від батьківських прав, про що стверджують сусіди ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.8).

Згідно довідки Новоселицького старостинського округу №2 Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 24 жовтня 2023 року за №1516 на утриманні ОСОБА_1 , 1995 року народження, перебуває його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

В довідці комунального некомерційного підприємства Тячівської районної ради Центру первинної медико-санітарної допомоги Новоселицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 25 жовтня 2024 року за №348 зазначено, що в період дошкільного віку від трьох до семи років та в період молодшого шкільного віку від семи років дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється на огляди і профілактичні перевірки разом з батьком, станом здоров`я дитини цікавиться тільки батько (а.с.10).

В акті обстеження матеріально-побутових умов, складеного провідним спеціалістом ССД Нересницької сільської ради Візічканич Л.В. та начальником відділу юридичного забезпечення Мурга М.І., зазначено, що в АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_1 , 1995 року народження, - батько, ОСОБА_3 , 2016 року народження, - син, ОСОБА_8 , 1967 року народження, - бабуся, ОСОБА_9 , 1966 року народження, - дідусь; в сім`ї панує взаєморозуміння та створені всі умови для розвитку та виховання дитини; під час обстеження в будинку було чисто, прибрано, тепло та заготовлена їжа та наявна дитяча кімната (а.с.11).

Довідкою комунального некомерційного підприємства Тячівської районної ради Центру первинної медико-санітарної допомоги Новоселицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 25 жовтня 2024 року за №347 стверджено, що ОСОБА_3 , 2016 року народження, на «Д» обліку не перебуває та психічних захворювань не має (а.с.13).

Згідно довідки Новоселицького старостинського округу №2 Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 24 жовтня 2023 року за №1514 до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , входить син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

З характеристики Новоселицького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 26 жовтня 2024 року за №305 вбачається, що ОСОБА_3 , 2016 року народження, навчається в 2-Б класі Новоселицького ліцею. За час навчання виявляє достатній рівень знань, програмний матеріал засвоює непогано, проявляє інтерес лише до окремих предметів та дуже любить урок математики. Швидкість сприйняття учбового матеріалу середній. Мовлення чітке, виразне. Добре розвинена пам`ять, увага, уява. Інтерес до навчання учень має достатній. На уроках бере активну участь. Уважний, не відволікається, дисциплінований. Не порушує норм та правил поведінки. Хлопчик має позитивне ставлення до трудової діяльності: завжди відповідально ставиться до виконання навчально-трудових завдань. Бере активну участь у житті класу. Загальне ставлення до школи та навчання - позитивне. ОСОБА_4 рухливий, емоційний, урівноважений. Завжди охайний, чистий. В класі має друзів. Однокласники до нього ставляться дружелюбно, з повагою. Майже ніколи не вступає в конфлікти з вчителями та однокласниками. Хлопчика виховує сам батько. Він відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Він підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує шкільні заходи. За період навчання дитини в закладі освіти мама шкільним життям не цікавилася (а.с.15).

Згідно характеристики Новоселицького старостинського округу №2 Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 24 жовтня 2023 року за №1517 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживає в АДРЕСА_2 , в будинку батьків. На державній роботі не працює. За характером спокійний, врівноважений та в побуті поводить себе ввічливо, розлучений. Має багато друзів, підтримує добрі стосунки з однолітками та займається вихованням сина ОСОБА_4 . Участі в громадському житті села не приймає. Скарга на поведінку ОСОБА_11 до ради не надходило (а.с16).

Рішенням виконавчого комітету Нересницької сільської ради від 28 квітня 2022 року за №53 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 (а.с.18).

Згідно витягу з протоколу №3 про проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини при Нересницькій сільській раді від 28 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з пакетом документів щодо визначення місця проживання його малолітнього сина разом з ним. Комісією з питань захисту прав дітей відвідано сім`ю по місцю проживання та з`ясовано умови проживання, які виявилися позитивними, а ОСОБА_2 не заперечувала щодо проживання дитини з батьком, у зв`язку з її виїздом за кордон, але не відмовляється від спілкування з сином (а.с.19-20).

Судом встановлено, що у матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява від 19 жовтня 2023 року, зареєстрована приватним нотаріусом Тячівської районної нотаріальної контори Крец М.Ю. в реєстрі за №9386, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовляється від батьківських прав та надає згоду на встановлення єдиним опікуном та піклувальником над сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.77).

Згідно висновку органу опіки та піклування Нересницької сільської ради від 12 лютого 2024 року за №133/11-14 вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_3 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36).

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування і зазначив, що такий є недостатньо обґрунтованим та не свідчить про умисне ухилення відповідачки ОСОБА_2 від утримання та виховання своєї малолітньої дитини, у зв`язку з чим потребує застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/158, 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21).

При вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Обґрунтовуючи позовну вимогу про позбавлення батьківських прав позивач посилається на те, що відповідачка до сина не навідується, не телефонує, не цікавиться його життям, не проявляє материнського піклування, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків.

Однак, позивачем, всупереч приписів ст.ст.12, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підставі яких можна дійти до безперечного висновку про те, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від участі у вихованні дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Судом встановлено, що на даний час відповідачка ОСОБА_2 не проживає зі своєю дитиною ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 , оскільки проживає в іншому населеному пункті та не перебуває у шлюбі з позивачем.

Колегія суддів, оцінюючи нотаріально засвідчену заяву від 19 жовтня 2023 року, про відмову від батьківських прав та надання згоди на встановлення єдиним опікуном та піклувальником над сином ОСОБА_3 з усіма іншими доказами, враховуючи конкретні обставини даної справи, вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 відсутні, і така суперечить закону, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.

Недостатня участь матері у вихованні дитини не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачем не доведено.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову у частині позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції вірно врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено.

Стосовно позовної вимоги про залишення дитини на утриманні та вихованні у батька суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

За ч.1 ст.16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 1 статті 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України, передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Так, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить залишиту дитину у нього на утриманні та вихованні.

Зверненню до суду з позовом про залишення дитини на утримані та вихованні батька має передувати спір між батьками дітей щодо місця їх проживання.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що фактично, у даному випадку спір щодо залишення дитини на утримані та вихованні батька ініційований батьком дитини, з яким дитина, з його пояснень, і так фактично проживає, яку батько утримує та виховує, і від якого мати дитини не вимагає зміни її місця проживання та утримання.

В даному випадку, зі згоди матері, дитина проживає з батьком, оскільки мати добровільно залишила дитину у батька, при цьому, мати дитини у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про залишення дитини на утримані та вихованні з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо залишення дитини на утримані та вихованні з нею, як матір`ю, суду не надала.

Таким чином, за відсутності між сторонами відповідного спору суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав та залишення дитини на утриманні та вихованні у батька.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: