Справа № 930/1660/24
Провадження №2/930/162/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

представника позивача - адвоката Петренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Петренко Олесі Миколаївни до Немирівської міської ради про визнання права на спадщину в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Петренко О.М. звернулася до суду до Немирівської міської ради про визнання права на спадщину в порядку спадкування за заповітом та просила визнати за ОСОБА_1 право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок «А» загальною площею 77,4 кв.м, в тому числі житловою площею 57,9 кв.м, з верандою «а», з ганком «а1», з відповідною частиною господарських будівель і споруд, а саме: Господарська будівля «Б», погріб «Б/під», огорожа «1-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на які мала право ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 , яка проживала у селі Шолудьки, Вінницького району (колишнього Немирівського району).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 24 жовтня 2022 року виконкомом Немирівської міської ради, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Представник позивача зазачає, що у визначений законодавством термін позивач подав заяву до приватного нотаріуса Люлько Ліани Миколаївни про прийняття спадщини за заповітом. На підставі зазначеної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу №6/2023.

Оскільки чоловік спадкодавиці ОСОБА_3 помер раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2 , то майно, що належало йому успадкувала ОСОБА_2 , проте за життя не оформила своїх спадкових прав. Відповідно, за спадковою трансмісією, право на спадщину на майно ОСОБА_3 перейшло до позивача. На частину майна, що належало ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку (пай), позивач отримав свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № НОМЕР_1 від - 10.1987р., виданого виконавчим комітетом Муховецької сільської Ради народних депутатів, ОСОБА_3 належало майно - колгоспний двір, у АДРЕСА_2 , (нинішня адреса: АДРЕСА_1 ) та він був головою цього двору. Згідно із довідкою Муховецького старостинського округу №429 від 11 грудня 2023 року, членами зазначеного колгоспного двору станом на 15.04.1991 рік були ОСОБА_3 (голова двору) та ОСОБА_2 (дружина).

Також, відповідно до довідки КП «Немирівське БТІ», №25 від 25.01.2024р., житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований у АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ) зареєстрований за ОСОБА_3 , Тульчинським БТІ 04.10.1987 року в реєстровій книзі №3, реєстраційний номер 573.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезгадане господарство, що знаходиться у АДРЕСА_1 , позивач звернувся із відповідною заявою до нотаріуса Люлько Л.М., проте нотаріус надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №19/02-31 від 17.01.2024р. Причиною відмови у постанові приватний нотаріус зазначає, відсутність можливості виділити частку в житловому будинку, який є власністю колгоспного двору, у зв`язку із смертю члена колгоспного двору, оскільки спадщина на власність колгоспного двору відкрилась після смерті останнього члена колгоспного двору.

Враховуючи вищевказані обставини позивач змушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.06.2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 25.07.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. Цією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 22.10.2024 задоволено клопотання представника позивача адвоката Петренко О.М. та повернуто до розгляду справи у підготовчому провадженні.

29.10.2024 представником позивача заявлено клопотання про зміну предмету позову, згідно якого просила викласти прохальну частину позову в наступній редакції: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок «А» загальною площею 77,4 кв.м, в тому числі житловою площею 57,9 кв.м., з верандою «а», з ганком «аі», Господарська будівля «Б», погріб «Б/під», огорожа «№1-2», на які мала право ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21.11.2024 прийнято до розгляду заяву представника позивача адвоката Петренко О.М. про зміну позовних вимог, закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Петренко О.М. позов підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без представника відповідача, не заперечував щодо задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст.211 ЦПКУкраїни учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2ст. 16 ЦК України є визнання права.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно паспорта серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народився в с.Остапківці Немирівського району Вінницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

Після її смерті залишилось спадкове майно.

З спадкової справи №6/2023, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , встановлено, що 30.01.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Немирівського районного нотаріального округу Люлько Л.М. про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Повідомив, що спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині та пережилого подружжя немає.

Згідно заповіту від 24.10.2022 ОСОБА_2 зробила розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

Згідно довідки №690 від 30.01.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент відкриття спадщини за даною адресою відсутні будь-які зареєстровані особи.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 02.02.1952 Чуківською сільською радою Немирівського району зареєстрований шлюб ОСОБА_3 , 1926 р.н., та ОСОБА_4 , 1930 р.н.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

Після його смерті залишилося спадкове майно.

Згідно свідоцтва №560 про право особистої власності на житловий будинок від 04.10.1987, виданого виконавчим комітетом Муховецької сільської Ради народних депутатів, житловий будинок, розміщений в АДРЕСА_2 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Згідно довідки №12 від 25.01.2024, виданої КП «Немирівське бюро технічної інвентаризації», по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 . Тульчинським бюро технічної інвентаризації 04.10.1987 в реєстровій книзі №3 Р№573 згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , посвідченого виконавчим комітетом Муховецької сільської ради 04.10.1987.

Згідно довідки №429 від 11.12.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, згідно з записами у Погосподарській книзі Муховецької сільської ради за 1991-1995 роки, том 9, особовий рахунок НОМЕР_6 , членами колгоспного двору, с.Шолудьки, вул. Леніна,13 ( АДРЕСА_1 ) станом на 15.04.1991 рік були: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина.

Відповідно до довідки №293 від 26.06.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . На момент відкриття спадщини за даною адресою була зареєстрована дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.06.2023 та 17.01.2024 відностно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформація відсутня.

27.07.2023 ОСОБА_1 приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Люлько Л.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0247, яка належала ОСОБА_2

15.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Немирівського районного нотаріального округу Люлько Л.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав чоловіку спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №19/02-31 від 17.01.2024 встановлено, що приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Люлько Л.М., перевірені подані ОСОБА_1 документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ) та відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва у зв`язку із тим, що зазначений будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 , а приватний нотаріус не має повноважень щодо виділу частки в майні колгоспного двору.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України одним із способів прийняття спадщини є подання спадкоємцем нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про її прийняття.

Згідно з ч. 1ст. 1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами першою, третьою, п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

На звернення позивача до приватного нотаріуса Немирівського районного нотаріального округу Люлько Л.М., з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2 ), нотаріус не може, у зв`язку із тим, що зазначений будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 , а приватний нотаріус не має повноважень щодо виділу частки в майні колгоспного двору.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України).

Згідно роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З довідки №429 від 11.12.2023, виданої виконкомом Немирівської міської ради, встановлено, що згідно з записами у Погосподарській книзі Муховецької сільської ради за 1991-1995 роки, том 9, особовий рахунок НОМЕР_6 , членами колгоспного двору, с.Шолудьки, вул. Леніна,13 ( АДРЕСА_1 ) станом на 15.04.1991 рік були: ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина.

Згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок від 04.10.1987, виданого виконавчим комітетом Муховецької сільської Ради народних депутатів, житловий будинок, розміщений в АДРЕСА_2 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про ведення в дію Закону «Про власність» (885-12) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Окрім цього відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 рокуправо власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 5 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2 ) в рівних частках, а саме, кожний член двору набув право власності на 1/2 його частку.

Отже, сукупність зібраних у справі доказів, які оцінені судом на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності підтверджує, що ОСОБА_2 належала на праві особистої власності 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як члену колгоспного двору та 1/2 частину будинку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 , оскільки спадщину прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 та в установленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори у строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України. Однак, ОСОБА_1 отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачу свідоцтва на житловий будинок, який він успадкував після смерті тітки, у зв`язку належності будинку до колгоспного двору та неможливістю нотаріусом виділяти частки у майні колгоспного двору. У зв`язку із чим позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку за обставин незалежних від його волі.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справі про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.120, 123 ЦК УРСР, ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.4, 13, 211, 258, 259, 263-265, 268,273,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок «А» загальною площею 77,4 кв.м, в тому числі житловою площею 57,9 кв.м., з верандою «а», з ганком «аі», Господарська будівля «Б», погріб «Б/під», огорожа «№1-2», на які мала право ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2025 року.

Суддя Т. Є. Войницька