справа № 369/4872/24
провадження № 22-ц/824/5492/2025
головуючий у суді І інстанції Янченко А.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання припиненою іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання припиненою іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 16 лютого 2023 року між гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований у реєстрі за № 261.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняла в позику грошові кошти в сумі 5 215 560, 01 (п`ять мільйонів двісті п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривні 01 копійок, що на день укладання цього договору за офіційним курсом Національного банку України, становить еквівалент 142 624,00 (сто сорок дві тисячі шістсот двадцять чотири) доларів США 00 центрів, які Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю не пізніше 16 лютого 2024 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором цими ж сторонами 16 лютого 2023 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований у реєстрі за № 262, предметом якого є: земельна ділянка, площею 0,0222 га, кадастровий помер :01:004:5069, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24; земельна ділянка, площею 0,0211 га, кадастровий помер :01:004:5070, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24; - незавершене будівництво - зблокований житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення, Загальна площа (кв.м): 408,2кв.м., готовністю 70 % (сімдесят відсотків), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .,66 (шістдесят чотири літера «Б», шістдесят шість), знаходиться на земельні ділянці кадастровий номер :01:004:5069 та :01:004:5070; реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 080.

22 червня 2023 року адвокат Тесля С.М. в інтересах ОСОБА_2 направив поштовим відправленням (цінним листом з описом вкладення) № 325 лист за вих. № 12 від 22 червня 2023 року щодо повернення позики та повідомив ОСОБА_3 , що у разі не отримання позики, то вона буде внесена в депозит нотаріусу з метою належного виконання зобов`язання та зняття заборони відчуження заставленого майна.

Оскільки від ОСОБА_3 не було відповіді на зазначений лист, тому 10 липня 2023 року адвокатом Тесля С.М. в інтересах ОСОБА_2 , було повторно надіслано поштовим відправленням (цінним листом з описом вкладення) № 677 лист за вих. № 14 від 10 липня 2023 року з аналогічним змістом.

22 лютого 2024 року ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.537 ЦК України на депозитарний рахунок приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 внесено 5 508 666 (п`ять мільйонів п`ятсот вісім тисяч шістсот шістдесят шість) гривні 60 копійок, що станом на 22 лютого 2024 року, згідно з офіційного курсу НБУ становить еквівалент 142 624 (сто сорок дві тисячі шістсот двадцять чотири) доларів США 00 центів на виконання умов договору позики.

26 лютого 2024 року адвокат Тесля С.М. в інтересах ОСОБА_2 направив поштовим відправленням (цінним листом з описом вкладення) №501 ОСОБА_3 повідомлення вих. № 36 про повернення позики та вимогу про здійснення необхідних дій щодо державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження об`єктів нерухомості, що є предметом іпотеки.

6 березня 2024 року вказане повідомлення було вручено за довіреністю ОСОБА_5 .

На дату звернення з позовом відповідачем не здійснено дії щодо зняття обтяжень предмета іпотеки.

За таких обставин ОСОБА_2 просила:

визнати припиненою іпотеку за Іпотечним договором від 16 лютого 2023 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтівною, зареєстрований у реєстрі за № 262;

зняти обтяження нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,0222 га, кадастровий помер :01:004:5069, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24; земельної ділянки, площею 0,0211 га, кадастровий помер :01:004:5070, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24; НЕЗАВЕРШЕНОГО БУДІВНИЦТВА - зблокований житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення, Загальна площа (кв.м): 408,2кв.м., готовністю 70 % (сімдесят відсотків), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .,66 (шістдесят чотири літера «Б», шістдесят шість), знаходиться на земельні ділянці кадастровий номер :01:004:5069 та :01:004:5070, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 080 та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і з Державного реєстру Іпотек, внесені на підставі Іпотечного договору від 16 лютого 2023 року, укладеного між гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтівною, зареєстрований у реєстрі за № 262.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 16 лютого 2023 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтівною за реєстровим № 262.

Знято обтяження з нерухомого майна:

земельної ділянки, площею 0,0222 га, кадастровий помер :01:004:5069, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Попругою А.М., 07 квітня 2016 року за номером запису про право власності: 14130669, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24;

земельної ділянки, площею 0,0211 га, кадастровий помер :01:004:5070, цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Попругою А.М., 07 квітня 2016 року за номером запису про право власності: 14131196, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24;

незавершеного будівництва - зблокований житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення, загальна площа (кв.м): 408,2кв.м., готовністю 70 % (сімдесят відсотків), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .,66 (шістдесят чотири літера «Б», шістдесят шість), знаходиться на земельні ділянці кадастровий номер :01:004:5069 та :01:004:5070. Право власності за Іпотекодавцем на незавершене будівництво зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09 листопада 2021 року державним реєстратором Самсон Т. В, Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, Київська обл., номер запису про право власності: 44988728, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 080 та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і з Державного реєстру Іпотек, внесені на підставі іпотечного договору від 16 лютого 2023 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтівною за реєстрованим № 262.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 056 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_7 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2024 року скасувати та постановити ухвалу, якою провадження по справі № 369/4872/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення іпотеки - закрити, на підставі ч.1 ст. 255 ЦПК України. Винести окрему ухвалу, щодо вчиненням ОСОБА_2 злочину, визначеного норм ст.384 КК України - введення суду в оману, шляхом подання завідомо недостовірних даних викладених у позові та повідомити Головне слідче управління Національної поліції України про обставини, викладені в цій ухвалі, для вжиття встановлених законом заходів реагування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач ОСОБА_2 звернулась до відповідача ОСОБА_3 , який на час звернення з позовом до суду помер. Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , вступила в спадщину та 11 липня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ; Грушицькою В.В. заведена спадкова справа за № 19/2023.

Зазначає,що згідно довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грушицької В.В. від 13 вересня 2023 року № 185/02-14, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 . Таким чином вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про права, свободи, інтереси особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого ОСОБА_3 та до якої з відкриттям спадщини за спадковим правонаступництвом перейшли всі права та обов`язки за Іпотечним договором від 16 лютого 2023 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. за реєстровим №262, як до нового іпотекодержателя та за Договором позики від 16 лютого 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. за реєстровим №261, як до нового кредитора.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, не застосував п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2024 року підлягає скасуванню з винесенням ухвали про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Також зазначає, що подаючи позовну заяву 22 березня 2024 року та підтримуючі позовні вимоги в заяві від 25 вересня 2024 року, позивач ОСОБА_8 зловживаючи процесуальними правами, ввела суд в оману, обґрунтовуючи свій позов бездіяльністю ОСОБА_3 , оскільки їй було достеменно відомо, що відповідач ОСОБА_3 помер.

Отже, вважає, що враховуючи дії ОСОБА_2 щодо введення суду в оману, наявні підстави в порядкустатті 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу, та яку для організації виконання щодо викладених в ухвалі відомостей скерувати до Головного слідчого управління Національної поліції України.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Ільїна Д.В. просила рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2024 року скасувати та постановити ухвалу, якою провадження по справі № 369/4872/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення іпотеки - закрити, на підставі ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

24 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Теслі С.М. про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування клопотання вказує, що не може прибути в судове засідання, оскільки представляє іншого клієнта у судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду у кримінальній справі № 201/10723/24.

Вирішуючи клопотання сторони позивача, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні з урахуванням наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 була завчасно повідомлена про розгляд справи, а саме 17 січня 2025 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Апеляційним судом також враховано, що стороною позивача в клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначено жодних нових обставин, які унеможливлюють розгляд справи за наявними матеріалами за відсутності сторони позивача.

Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання, колегія суддів звертає увагу на наступне.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України від 29 червня 2023 року № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - Закон № 3200-IX), який був розроблений для запровадження обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС) представниками правничих професій, юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, оскільки особи, які за законом зобов`язані зареєструвати офіційні електронні адреси в ЄСІТС, зволікають з виконанням свого обов`язку.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6, 8 статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частинами п`ятою, шостою статті 43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 25 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, який затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС), документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням.

Відповідно до пункту 10 Положення про ЄСІТС адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_9 має зареєстрований електронний кабінет.

Отже, ОСОБА_9 мав би подати клопотання про відкладення розгляду справи: 1) в письмовій формі; 2) в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у статті 183 ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи слід залишити без розгляду на підставі частини четвертої статті 183 ЦПК України, оскільки заява надіслана не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а отже заявник використав спосіб звернення до суду, не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2023 року у справі № 127/10116/18, від 18 жовтня 2023 року у справі № 718/1782/21.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Таким чином, з огляду на вищевказану норму, оскільки сторона, яка не була стороною по справі звернулася до суду із апеляційної скаргою, суд вирішує питання чи її права було порушено.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20), від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц (провадження № 61-1490св21), від 28 жовтня 2021 року у справі №529/690/18 (провадження № 61-6006св21) та від 02 листопада 2021 року у справі № 314/5611/1 (провадження № 61-3829св21).

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції вирішив питання про права, свободи, інтереси особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , оскільки вона є дружиною померлого ОСОБА_3 (відповідача у справі про визнання припиненою іпотеки), так як до неї з відкриттям спадщини за спадковим правонаступництвом перейшли всі права та обов`язки за Іпотечним договором від 16 лютого 2023 року, як до нового іпоткодержателя та за договором позики від 16 лютого 2023 року, як до нового кредитора.

Так, матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_3 , як позикодавцем та ОСОБА_2 , як позичальником було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим № 261.

Належне виконання зобов`язань позичальника за вказаним договором позики забезпечено іпотекою, яка виникла на підставі укладеного ОСОБА_3 як іпотекодержателем та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 262.

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання припиненою іпотеки, зазначаючи, що 22 лютого 2024 року ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.537 ЦК України на депозитарний рахунок приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. позивачкою було внесено 5 508 666 гривні 60 копійок на виконання умов договору позики.

26 лютого 2024 року адвокат Тесля С.М. в інтересах ОСОБА_2 направив ОСОБА_3 повідомлення про повернення позики та вимогу про здійснення необхідних дій щодо державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження об`єктів нерухомості, що є предметом іпотеки, однак вказане повідомлення не було виконане.

Рішенням суду першої інстанції було задоволено позов, визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 16 лютого 2023 року та знято обтяження з нерухомого майна.

В той же час, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказує, що позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_3 , який на час звернення з позовом до суду помер.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, на підтвердження чого надає до апеляційного суду копію свідоцтва про смерть. Також зазначає, що дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , вступила в спадщину та 11 липня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грушицькою В.В. заведена спадкова справа за №19/2023.

Згідно долученої до апеляційної скарги довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грушицької В.В. від 13 вересня 2023 року № 185/02-14, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пункт 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

З урахуванням вище викладеного, оскільки ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 прийняла спадщину, вона в тому числі прийняла усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент її відкриття, а саме за договором позики та іпотечним договором.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення стосується інтересів апелянта, відтак остання наділена правом на його оскарження.

З приводу законності рішення колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом 22 березня 2024 року. Провадження у даній справі було відкрито 19 квітня 2024 року. Проте стало відомо, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 було повернено позику та направлено вимогу про здійснення необхідних дій щодо державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони відчуження об`єктів нерухомості, що є предметом іпотеки, однак відповідач не вчинив дій щодо зняття обтяжень на предмет іпотеки.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, суду не була відома інформація щодо смерті відповідача. Судом першої інстанції було направлено запит щодо місця реєстрації відповідача та отримано відповідь № 518375 від 1 квітня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, яка не містила відомостей щодо смерті відповідача (а.с. 58).

До апеляційної скарги подано докази, що підтверджують смерть відповідача ОСОБА_3 на території республіка Туреччина (а.с.118, зворот).

Відповідно до частин першої та другої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно з частиною першою статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі №473/1433/18 (провадження № 14-35цс20), викладено такі правові висновки: «Цивільне процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні. Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 473/1433/18 (провадження № 14-35цс20), постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року, у справі № 183/4229/14-ц, 07 березня 2018 року у справі № 320/13096/13-ц, 14 лютого 2018 року у справі №310/10284/15 та 16 січня 2018 року у справі № 654/3928/15, від 9 жовтня 2023 року у справі № 688/181/23.

Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 , з позовом до якого звернулась ОСОБА_2 22 березня 2024 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 118, зворот).

За таких обставин, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ст. 25 ЦК України припинено, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги щодо помилкового відкриття провадження у справі знайшли своє підтвердження, так як провадження у справі не підлягало відкриттю, оскільки позов подано до особи, яка померла.

В той же час, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав в порядкустатті 262 ЦПК України для постановлення окремої ухвали з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі №800/500/16 (провадження № 11-1156заі18) зазначено, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи вказані доводи апеляційної скарги про постановлення окремої ухвали відносно позивачки, не встановив передбачених законом підстав для задоволення клопотання.

Виходячи з наведеного оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, та відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції в порядку частини першої статті 377 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 369, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2024 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання припиненою іпотеки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба