Справа № 186/1886/24
Номер провадження № 2/0186/156/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2025 року м.Шахтарське.
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі
головуючого - судді Янжули С.А.
при секретарі - Лиман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шахтарському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
07 листопада 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Луганської міської громади в особі Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року було замінено первісного відповідача по справі - Луганську обласну державну адміністрацію - обласну військово-цивільну адміністрацію на належного відповідача - Луганську міську раду.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кипуче, Луганської області (селище Артемівськ, Перевальського району до перейменування), померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності померлої ОСОБА_2 на вищезазначене нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 березня 1994 року, технічним паспортом на квартиру, зареєстрованим відділом по приватизації житлового фонду за №5/381.
За життя померла заповіту не складала.
Позивач є сином померлої - ОСОБА_2 .
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1221 ЦК України (норма, що була чинною на момент смерті відкриття спадщини), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.
02 січня 2021 року позивачем була складена заява про прийняття всієї спадщини після матері, посвідчена приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області, Хрипуном М.М.
22 січня 2021 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутовою К.О. була заведена спадкова справа № 7/2021 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманих пенсійних коштів.
Свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем отримано не було.
Позивач був змушений залишити своє місце проживання у м.Сєвєродонецьк, Луганської області, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту та перемістився до м. Київа.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).
Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за
Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1298 ЦК України, ч.10 ст.67 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно з ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Позивачем така заява була подана 02 березня 2021 року та відповідно була заведена спадкова справа.
Відповідно до п. 21 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини.
Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право власності на квартиру до нотаріуса за місцем фактичного проживання, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 жовтня 2024 року № 2034-02-31, видану державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотконтори Паньшиною О.В.
Відповідно до підп. 4.9. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.
При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (підп. 2.2. п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) випробовує цю справу для подальшого провадження (підп.2.4. п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Таким чином, діючим законодавством України не передбачена можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця або передачі спадкової справи від одного нотаріуса до іншого, окрім випадку встановлення факту неправильного визначення місця відкриття спадщини.
Тобто, за обставин, що склалися на сьогодні, повторне заведення спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим.
Відповідно до заведеної спадкової справи інших спадкоємців, спадкового договору, заповіту після ОСОБА_2 не було.
Матеріалами, які додаються до позовної заяви доведено, що, починаючи з 2021 року і до тепер, позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.
Враховуючи те, що приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутова К.О. яка завела спадкову справу, не видала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважає, що існують перешкоди в оформленні його спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування, на його думку, є компетенцією суду.
Просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач та його представник - адвокат Бузина Н.В., в судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовільнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", про причини неявки не сповістив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
У ст.3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.
Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Луганську. Зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_1 .
Батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 19 серпня 1963 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла у с-щі Артемівську, Перевальського району, Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 13 листопада 2020 року.
Копією свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 1994 року та копією технічного паспорту на квартиру підтверджується, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Право власності зареєстроване у реєстровій книзі за №5/381.
Відомості про вказане нерухоме майно в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні, що підтверджується інформацією №415219580 від 26 лютого 2025 року.
За життя померла заповіту не складала.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1221 ЦК України (норма, що була чинною на момент смерті відкриття спадщини), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.
02 січня 2021 року позивачем було подано заяву про прийняття всієї спадщини після смерті матері, заява посвідчена приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області - Хрипуном М.М.
22 січня 2021 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу - Кутовою К.О., заведено спадкову справу № 7/2021 щодо майна померлої ОСОБА_2 , та видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманих пенсійних коштів матері позивача.
Свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем отримано не було.
Позивач був змушений залишити своє місце проживання у м.Сєвєродонецьку, Луганської області, перемістився до м.Києва.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).
Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за
Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1298 ЦК України, ч.10 ст.67 Закону України «Про нотаріат»).
Згідно з ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Позивачем така заява була подана 02 березня 2021 року та відповідно була заведена спадкова справа.
Відповідно до п. 21 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини.
Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право власності на квартиру до нотаріуса за місцем фактичного проживання, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 жовтня 2024 року № 2034-02-31, видану державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори - Паньшиною О.В.
Відповідно до підп. 4.9. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.
При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (підп. 2.2. п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5).
У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) випробовує цю справу для подальшого провадження (підп.2.4. п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5).
Таким чином, діючим законодавством України не передбачена можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця або передачі спадкової справи від одного нотаріуса до іншого, окрім випадку встановлення факту неправильного визначення місця відкриття спадщини.
Тобто, за обставин, що склалися на сьогодні, повторне заведення спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим.
Відповідно до заведеної спадкової справи інших спадкоємців, спадкового договору, заповіту після ОСОБА_2 не було.
Матеріалами, які додаються до позовної заяви доведено, що, починаючи з 2021 року і до тепер, позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.
Враховуючи те, що приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу - Кутова К.О., яка завела спадкову справу, не видала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , існують перешкоди в оформленні спадкових прав позивача у нотаріальному порядку.
Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.
Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Як зазначалося вище, спадкоємець першої черги за законом на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , є її син - ОСОБА_1 , який своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру не зміг, оскільки спадкова справа залишилася на тимчасово окупованій території України, а завести іншу спадкову справу повторно, не виявляється за можливе.
Доказів того, що інші спадкоємці першої черги зверталися із заявами про прийняття спадщини за законом до нотаріуса, відсутні.
Крім того, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на пенсійні виплати, що залишилися після смерті його матері.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя та ефективного вирішення порушених прав особи як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року № 487/9435/15-ц
Ураховуючи встановлені судом обставини щодо отримання ОСОБА_1 у власність вищезазначеного нерухомого майна, враховуючи, що єдиним спадкоємцем майна померлого власника майна - ОСОБА_2 за законом є її син - ОСОБА_1 , суд вважає, що у даній справі спадкові права ОСОБА_1 підлягають судовому захисту, оскільки, враховуючи фактичні обставини даної справи, останній позбавлений права захистити відповідні права у позасудовому порядку та вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що належало за життя його матері - ОСОБА_2 .
Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ст. 264 ЦПК України.
Оскільки позивач не просить стягнуті судові витрати по справі з відповідача, то судові витрати по справі слід залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264,280-283 ЦПК України, ст.ст.1220,1222,1269,1270 ЦК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Луганської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовільнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем м.Луганська, РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві особистої приватної власності, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с.Новокраснівка, Ровеньківського району, Луганської області, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає, як ВПО, по АДРЕСА_4 .

Відповідач: Луганська міська рада, , розташована по вул.Коцюбинського, буд.14, м.Луганська.

Повний текст рішення суду виготовлений 26 лютого 2025 року.

Суддя: С.А.Янжула.