Провадження № 22-ц/801/275/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 рокуСправа № 127/19684/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Сопруна В,В., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2024 року, ухвалене суддею Антонюком В.В. в м. Вінниці, повне рішення складено 23 серпня 2023 року, в цивільній справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства суму заборгованості за договором позики №78698632 в розмірі 36 000 гривень, з яких: 9 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 000 гривень сума заборгованості за відсотками.

Позов мотивований тим, що 13 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78698632.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 000 грн, з яких: 9 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 000 грн. сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Оскільки заборгованість за договором позики відповідачем непогашена, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із вказаним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №78698632 від 13 травня 2023 року у розмірі 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень, з яких: 9 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27 000 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 3 028 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково рішення суду, а саме в частині стягнення суми заборгованості за відсотками у розмірі 27 000 гривень та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9 000 гривень.

У скарзі зазначає, що договір позики укладено 13 травня 2023 року, а з 03 березня 2023 року він перебуває на військовій службі, відтак відповідно до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він звільнений від штрафних санкцій, пені, процентів за користування кредитом та зобов`язаний повернути лише заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 9 000 гривень. Враховуючи вказані обставини, суд зобов`язаний був з`ясувати наявність підстав для зупинення провадження у справі та постановити ухвалу про зупинення провадження у справі до перебування відповідача на військовій службі на час воєнного стану.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 13 травня 2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78698632.

За умовами вказаного договору, ОСОБА_1 надано позику в сумі 9 000 гривень строком на 30 днів до 12 червня 2023 року. Орієнтовна загальна вартість позики становить 11 362,50 грн. Знижена процентна ставка на день становить 0,875%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70% (а.с.5-6).

У Додатку №1 до договору позики сторони погодили загальну вартість кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (а.с.7).

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.8-9).

28 липня 2021 року та 22 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткові угоди №2 та №13 відповідно до згаданого договору факторингу (а.с.10-11).

Також 22 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано Акт прийому-передачі боржників №12 (а.с.12).

У витязі з Реєстру боржників №12 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року зазначений ОСОБА_1 , сума заборгованості за договором позики №78698632 становить 36 000 гривень: 9 000 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 27 000 гривень заборгованість за відсотками (а.с.13).

З розрахунку заборгованості за договором позики за період з 22 листопада 2023 року по 30 квітня 2024 року слідує, що заборгованість ОСОБА_1 визначена ТОВ «ФК «ЄАПБ» станом на 22 листопада 2023 року та залишилася незмінною (а.с.14).

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики щодо повернення коштів та сплати процентів не виконав, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості в розмірі, визначеному попереднім кредитодавцем.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із апеляційною скаргою, факт укладення 13 травня 2023 року з ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору позики №78698632, отримання коштів в розмірі 9 000 гривень та їх неповернення, факт переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за вказаним договором до нього, як боржника, не заперечував.

Фактично, ОСОБА_1 не погоджується лише із стягненням з нього процентів, зазначаючи, що на нього розповсюджується дія статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У ч. 1 ст. 374 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У пункті 15 частини 3 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Із змісту згаданої постанови Верховного Суду вбачається, що позовні вимоги в частині стягнення процентів не можуть бути задоволенні судом, якщо буде встановлено (шляхом доведення обставин), що боржник (позичальник) має право на пільги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а без встановлення наявності у позичальника пільг є всі підстави для стягнення процентів.

Тому твердження позивача, що не надання банку документів, встановлених листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142, звільняє банк від обов`язку не нараховувати проценти є безпідставними, так само як безпідставними є твердження про правомірність вимоги про стягнення процентів.

ОСОБА_1 , на підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надав та просив апеляційний суд приєднати до матеріалів справи наступні докази:

- копію військового квитка серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_1 03 березня 2023 року на підставі Указу Президента України №574 від 12 серпня 2022 року був призваний у Збройні Сили України (а.с.58);

- довідку військової частини НОМЕР_2 від 07 жовтня 2024 року №6048, відповідно до якої молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_2 з 03 березня 2023 року (а.с.59);

- довідку військової частини НОМЕР_2 від 12 листопада 2024 року №7385, у якій зазначено, що молодший сержант ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: - у період із 13 липня 2023 року по 12 серпня 2023 року; - у період із 06 вересня 2023 року по 22 жовтня 2023 року; - у період із 14 листопада 2023 року по 21 листопада 2023 року; - у період із 03 грудня 2023 року по 13 червня 2024 року; - у період із 06 серпня 2024 року до цього часу (а.с.60);

- копію посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 21 грудня 2023 року ОСОБА_1 . Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 , відповідно до якого він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.58 на звороті).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року в справі №279/11692/15-ц зазначено, що «тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».

Обмеження у можливості надання доказів до суду апеляційної інстанції переслідує не мету створення перешкод у поповненні доказової бази у справі, а, навпаки, має на меті забезпечення максимально повного подання доказів шляхом підвищення активності осіб, які беруть участь у справі, при її розгляді у суді першої інстанції та відповідальність за свої дії в процесі захисту права.

Проте зазначене слід відрізняти від випадків, коли в особи, яка надає нові докази до апеляційного суду, відсутня недобросовісність дій.

У ч. 2 ст. 13 ЦПК України зазначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідач був об`єктивно обмежений можливості у поданні вказаних вище доказів, оскільки поштовий конверт із ухвалою про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви повернувся на адресу суду із відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.40).

Колегія суддів враховує, що подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 прагне скористатися своїми правами, зокрема, реалізувати право на судовий захист у вигляді подання заперечень щодо позовних вимог.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про можливість прийняття нових доказів, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації.

На час укладення договору позики 13 травня 2023 року, в період виконання його умов, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення 23 серпня 2024 року відповідач ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, тобто мав статус військовослужбовця Збройних Сил України.

Отже, колегія суддів за результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише тіло кредиту у розмірі 9 000 грн, яке визнається відповідачем, а позовні вимоги в частині стягнення процентів задоволенню не підлягають, оскільки на відповідача поширюється дія положення п. 15 ч. 3 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що передбачає звільнення, зокрема, від сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги. У частині стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення суду підлягає залишенню без змін.

Зважаючи на принцип пропорційності розподілу судових витрат відповідно до задоволеної частини позовних вимог (позов задоволено на 25%), рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подачу позову у розмірі 3 028 грн слід змінити, зменшивши суму до 747 грн. Також з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 4 542 грн (враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено на 100 %).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за відсотками у розмірі 27 000 гривень за кредитним договором №78698632 від 13 травня 2023 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.

У решті рішення суду залишити без змін.

Зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень до 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді В.В. Сопрун

Т.М. Шемета