СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9600/24

пр. № 2/759/436/25

24 лютого 2025 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шум Л.М.

за участі секретаря судового засідання Бетіна М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року в провадження Святошинського районного суду м. Києва надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12 квітня 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26 червня 1982 року.

Згідно Інформаційної довідки ПБ-2023 № 376 від 07.04.2023, наданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності зареєстровано за:

-1/2 частина ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12-ою Київською державною нотаріальною конторою 03.07.2003, № 2у-1774. Дата проведення реєстрації в Бюро - 04.08.2003 за реєстровим № 18893;

-1/2 частина ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12-ою Київською державною нотаріальною конторою 03.07.2003, № 2у-1774. Дата проведення реєстрації в Бюро - 20.11.2003 за реєстровим № 18893.

Однак, вказане свідоцтво про право на спадщину втрачено та відсутнє у спадкоємця ОСОБА_1 , який є рідним сином спадкодавця ОСОБА_2 .

26.05.2022 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Балкова-Петренко Т.М. відкрила спадкову справу № 08/2022 щодо майна померлого ОСОБА_2 (номер в спадковому реєстрі: 69317029).

08.01.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою-Петренко Т.М. винесена Постанова про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку.

Враховуючи те, що нотаріусом відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що належало спадкодавцю, права Позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку.

Ухвалою суду від 13.05.2024 відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду.

04.06.2024до суду надійшла спадкова справа№ 08/2022, що відкрита приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою-Петренко Т.М. щодо майна померлого ОСОБА_2 (номер у спадковому реєстрі 69317029).

Ухвалою суду від 09.10.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з"явилися, надіслали до суду заяви про слухання справи у їхню відсутність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 26 червня 1982 року.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки ПБ-2023 № 376 від 07.04.2023 Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстровано за:

-1/2 частина ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12-ою Київською державною нотаріальною конторою 03.07.2003, № 2у-1774. Дата проведення реєстрації в Бюро - 04.08.2003 за реєстровим № 18893;

-1/2 частина ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12-ою Київською державною нотаріальною конторою 03.07.2003, № 2у-1774. Дата проведення реєстрації в Бюро - 20.11.2003 за реєстровим № 18893.

Однак, вказане свідоцтво про право на спадщину втрачено та відсутнє у спадкоємця ОСОБА_1 , який є рідним сином спадкодавця ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що 26.05.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою-Петренко Т.М. зареєстровано спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_2 (номер в спадковому реєстрі 69317029).

Судом встановлено, що 08.01.2024 винесена Постанова приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою-Петренко Т.М. про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Відмова обгрунтована відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановчого документа на будинок - свідоцтва.

Судом встановлено, що Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька - ОСОБА_2 . Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 26.05.2022 спадкодавець на момент смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 5 від 26.05.2022 спадкодавець є батьком однієї дитини - позивача ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що за даними Спадкового реєстру, зареєстрованих заповітів та спадкових договорів від імені ОСОБА_2 виявлено не було. Заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців, після смерті ОСОБА_2 не надходило.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Позивач, як спадкоємець першої черги звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Балкової-Петренко Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , на підставі якої була заведена спадкова справа № 08/2022.

Як вбачається з Постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Балкової-Петренко Т.М., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на 1/2 частку житлового будинку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійщов висновку, що спірна квартира входить до складу спадщини, а позивач єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, а відтак суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 235, 263, 264, 352, 254-355 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 328, 284, 392, 1216, 1218, 1261, 1296, 1297, 1298 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.М. Шум