Ухвала

24 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 759/5339/22

провадження № 61-1476ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити факт проживання його із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2008 року до 11 листопада 2011 року;

визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:814:0006;

визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за вказаною адресою у формі будівельних матеріалів.

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 28 травня 2024 року в задоволенні позову відмовив.

Святошинський районний суд м. Києва додатковим рішенням Святошинського від 18 червня 2024 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4. про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Самарцевим Я. Ю., залишив без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року - без змін.

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року з пропуском тридцятиденного строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року він отримав 16 січня 2025 року. Проте жодних доказів на підтвердження наведеного не надає.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Заявником не надано жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України, а із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення.

Згідно з даними, внесеними до Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості про дату складання повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року відсутні.

Касаційна скарга ОСОБА_1 сформована в системі «Електронний суд» 03 лютого 2025 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року було 10 січня 2025 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) зроблено висновок, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення судом першої інстанції рішення). У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.

За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження з наведених підстав.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати докази, що підтверджують порушення апеляційним судом порядку вручення постанови від 11 грудня 2024 року, а також надати докази отримання ним оскаржуваного судового рішення саме 16 січня 2025 року.

На підтвердження наведених обставин заявник має надати суду відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути довідка із суду, копії матеріалів справи тощо.

Крім цього, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» заявнику необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги на рішення суду, яким вирішено позовну заяву майнового та немайнового характеру.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовну заяву подано у 2022 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 481,00 грн, підпункти 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі).

Судовий збір за подання касаційної скарги за одну немайнову вимогу (встановлення факту проживання однією сім`єю) становить 1 587,84 грн (992,40 грн х 200 % х 0,8).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову щодо вимог майнового характеру (визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку у формі будівельних матеріалів), а тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати суду інформацію про ціну позову в частині оскаржуваної вимоги майнового характеру (станом на дату подання позову до суду), а також самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши такий розмір належними доказами, та сплатити його в розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного нерухомого майна, х 0,8.

Оскільки заявником до касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 9 757,80 грн, то ОСОБА_1 у разі необхідності слід доплатити судовий збір за подання касаційної скарги, розмір якого має бути визначений відповідно до вимог закону.

Також суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев