Номер провадження: 22-ц/813/1566/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Климук Алли Петрівни

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Бескровного Я.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни та Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 22 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59617194 на підставі виконавчого напису № 1208 від 06.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 74831,15 грн на користь стягувача ТОВ «Вердикт Капітал».

Виконавче провадження № 59617194 відкрито з порушенням чинного законодавства, а саме ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавче провадження відкрито не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або знаходженням майна. Виконавчим округом приватного виконавця Юхименко О.Л. є місто Київ, тоді як позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де до теперішнього часу постійно проживає. Майно на території міста Києва у позивача відсутнє. Відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальної діяльності є підставою для скасування спірної постанови.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 59617194, позивачем встановлено, що виконавчий напис № 1208 від 06.07.2019 було видано приватним нотаріусом Браварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем.

Постановою від 04 жовтня 2023 року виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, та зазначено, що стягнуто 46255,10 грн, а крім того 4515,93 грн основної винагороди виконавцю та 400 грн витрат. В постанові зазначено, що виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання в строк до 05.10.2026 року.

З виконавчим написом позивач не погоджується, оскільки у приватного нотаріуса були відсутні підстави на вчинення виконавчого напису, оскільки він не пересвідчився у безспірності боргу та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вважає, що здійснений виконавчий напис є незаконним та таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1208 від 06.07.2019, вчинений Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 74831,15 грн на користь ТОВ «Вердикт Капітал» та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» у якості матеріальної шкоди 51171,03 грн, судові витрати.

Від приватного виконавця Юхименко О.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що між позивачем та нею відсутній предмет спору.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни та Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення майнової шкоди задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1208 від 06.07.2019, вчинений Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 74831,15 грн на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Стягнуто з ТОВ «Вердикт «Капітал» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 1073,60 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Климук А.П. звернувся до суду з апеляційною скаргою, вважає оскаржуване рішення незаконним, винесеним з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення спричиненої майнової шкоди скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі. Стягнути судові витрати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, заявник зазначає, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягненні з позивача на підставі виконавчого напису, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд залишив поза увагою те, що отримані кошти відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18.

Від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що скаржником невірно обрано спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Питання про повернення боржнику стягнутої приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л. винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження має вирішуватися не в порядку стягнення безпідставно набутих коштів.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги. Пояснила, що стягувачем фактично безпідставно утримуються лише стягнуті на виконання виконавчого напису нотаріусу 46255,10 грн.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримала 20.12.2024 19:51:22 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідками (а.с. 147).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, повістку отримали 20.12.2024 19:51:22 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідками (а.с. 148, 148 зв.).

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 149 ).

Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович повідомлений у відповідності до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (проставлення на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення про відсутність адресата за вказаною адресою).

Вказане відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині щодо відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення спричиненої майнової шкоди.

Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни та Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Не є предметом апеляційного перегляду.

Судом встановлено, що 22 липня 2019 року Приватний нотаріус Колейчик вчинив виконавчий напис № 1208 щодо стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 74831,15 гривень (а.с. 11).

На підставі зазначеного виконавчого документу Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрила виконавче провадження №59617194 (а.с. 12).

Постановою від 04 жовтня 2023 року виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою та зазначено, що стягнуто боргу 46255,10 грн, основної винагороди 4515,93 грн та витрати 400 грн на проведення виконавчих дій. В постанові зазначено, що виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання в строк до 05 жовтня 2026 року (а.с. 19).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2015 у справі № 520/9491/15 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490924826 в розмірі 22 846 (двадцять дві тисячі вісімсот сорок шість) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок та 291 (двісті дев`яносто одну) гривню 34 (тридцять чотири) копійки в рахунок сплати судового збору, а всього 29 425 (двадцять дев`ять тисяч чотириста двадцять п`ять) 49 (сорок дев`ять) копійок. Рішення набрало законної сили (а.с. 21).

21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, за яким право вимоги, зокрема за договором № 490924826, перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» укладено договір факторингу № 2109-1КІ/Веста, за яким право вимоги, зокрема за договором № 490924826, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Веста».

16.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу щодо, зокрема щодо договору № 490924826, до якого перейшло право вимоги з зазначеним договором.

15.12.2020 ухвалою Київського районного суду м. Одеса по справі № 520/9491/15 замінено стягувача з ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 16).

09.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 09-03/23, за яким право вимоги, зокрема за договором № 490924826, перейшло до ТОВ «Кампсіс Фінанс».

11.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір відступлення прав вимоги щодо, зокрема, договору № 490924826, боржником за яким є Майоров.

20.07.2023 ухвалою Київського районного суду м. Одеса по справі № 520/9491/15 замінено стягувача з ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» (а.с. 17).

04 вересня 2023 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко О.Л. замінено сторону виконавчого провадження ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» (а.с. 20).

Вказані обставини по справі ніким не оспорюються.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд виходив з обґрунтованості позовних вимог в цій частині з огляду на неможливість встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру та через відсутність оригіналу нотаріальних договорів чи їх дублікатів.

Відмовляючи у задоволенні позовних в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що 51171,03 грн або інша сума за виконавчим провадженням № 59617194 були перераховані приватним виконавцем саме ТОВ «Вердикт Капітал», а не ТОВ «Дебт Форс».

Крім того, повернення основної винагороди отриманої приватним виконавцем у ході виконавчого провадження регулюється відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження» і стягуються безпосереднього з останнього, однак таких вимог сторона позивача не заявляла.

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги в оскаржуваній частині, колегія суддів зазначає таке.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого (збереженого) майна випливає із загальної для права заборони безпідставного збагачення: той, хто збагатився за рахунок іншого, без належної на те правової підстави зобов`язаний повернути предмет власного збагачення.

Традиційно в доктрині цивільного права зобов`язання, які є наслідком безпідставного збагачення, іменуються кондикційними (з лат. «condictio sine causa» - повернення збагачення, одержаного без правової (справедливої) підстави).

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних.

Безпідставне збагачення може полягати як у так званому «фактичному» збагаченні, коли набувач, не отримуючи права на річ, фактично володіє і користується нею, так і в «юридичному» збагаченні, коли набувач отримує суб`єктивне право на предмет збагачення.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

Конструкція частини першої статті 1212 ЦК України свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій потерпілій особі, яка має належний правовий титул на нього (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18).

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 01 квітня 2019 року в справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року в справі № 918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19).

У разі, якщо на виконання юридично ще неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України).

Договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Якщо майно набуте на підставі правочину, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або її не було взагалі. Винятком є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов.

У постанові від 08 вересня 2021 року в справі № 201/6498/20 Верховний Суд роз`яснив, що за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Застосовуючи наведене, Верховний Суд у постанові КЦС ВС від 14.11.2024 у справі № 761/34307/2, зазначає, що, за загальним правилом, кондикція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Отже, враховуючи те, що позивачем надані докази сплати стягувачу ТОВ «Вердикт Капітал» за виконавчим написом № 1208, виданим 06.07.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С., про що свідчить постанова приватного виконавця Юхименко О.Л. у ВП № 59617194 від 04.10.2023 та повідомлення представника стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» Тихонравова Д.А. від 02.10.2023 Приватному виконавцю Юхименко О.Л. від 02.10.2023 у загальному розмірі 46255,10 грн, то вказані грошові кошти, отримані відповідачем на виконання згодом визнаного таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, останній утримує без належної правової підстави, ухиляючись від їх повернення, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та вважає, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Враховуючи те, що виконавчий напис № 1208 від 06.07.2019 є таким, що не підлягає виконанню, а отже відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, грошові кошти у сумі 46255,10 грн на підставі ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню.

Є хибним висновок суду про те, що позивачем не надано доказів того, що вказані суми перераховані приватним виконавцем саме ТОВ «Вердикт Капітал», а не ТОВ «Дебт Форс», оскільки стягувача у виконавчому провадження замінено ухвалою суду від 15 грудня 2020 року, відповідну постанову у ВП № 59617194 винесено 04.09.2023, і саме ТОВ «Вердикт Капітал» повідомило Приватного виконавця Юхименко О.Л. 02.10.2023 про те, що залишок боргу становить 28606,05 грн, що у своїй сукупності свідчить про сплати вказаних сум останньому стягувачу.

Тому колегія суддів вважає помилковим вказаний висновок суду про відсутність доказів факту перерахування спірних коштів на банківський рахунок саме ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки грошові кошти були стягнуті приватним виконавцем в межах відкритого виконавчого провадження за виконавчим написом про стягнення коштів на користь вказаного стягуавача.

Таке стягнення грошових коштів відповідає приписам частини першої, третьої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Отже, в даному випадку не ОСОБА_1 , а ТОВ «Вердикт Капітал», у разі заперечення проти позову, мало доводити факт неотримання коштів, утриманих приватним виконавцем у вказаному ВП.

Відомостей про оскарження товариством дій, рішень або бездіяльності приватного виконавця щодо розподілу грошових коштів, отриманих від боржника в межах виконавчого провадження, матеріали справи не містять.

За встановлених у розглядуваній справі обставин, висновки суду суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/1, на які слушно посилається заявник в апеляційній скарзі.

Натомість, що стосується стягнення на користь позивача з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» основної винагороди 4515,93 грн та витрат 400 грн як безпідставно утримуваних коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, то таке не доведено належними та допустимим доказами, адже доказів того, що вказані кошти перераховані саме вказаному відповідачу, матеріали справи не містять. Представник позивача в суді апеляційної інстанції це підтвердила. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позову в наведеній частині.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені вимог про стягнення безпідставно набутих коштів не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення безпідставно спричиненої майнової шкоди у розмірі фактично безпідставно утримуваних 46255,10 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у загальній сумі 2405,17 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (51171,03 ціна позову, 1073,60 грн - сплачений судовий збір за подання позовної заяви, за подання апеляційної скарги сплачено 1610,40 грн,тому до стягнення належить 949,48 грн (перша інстанція) та 1455,69 грн (апеляційна інстанція)).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Климук Алли Петрівни задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни та Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича про стягнення майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду у розмірі 46255, 10 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2405,17 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 25 лютого 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко