Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
У Х В А Л А

26 лютого 2025 року місто Київ

справа №757/57382/20-ц

провадження№22-з/824/397/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 1 липня 2024 року задоволені позовні вимоги. Скасовано наказ Департаменту поліції охорони від 23.11.2020 № 260 о/с. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця відділу правового забезпечення Департаменту поліції охорони з 23 листопада 2020 року. Стягнуто з Департаменту поліції охорони на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 875111,16 грн., суми розраховані без відрахування податків та платежів.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 5 лютого 2025 року апеляційна скарга Департаменту поліції охорони залишена без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 1 липня 2024 року залишено без змін.

17 лютого 2025 року позивачка ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" подала до суду заяву про повернення судового збору.

В обґрунтування заяви зазначила, що нею у грудні 2020 року подано до суду позов до Департаменту поліції охорони, третя особа: Первинна профспілкова організація працівників Департаменту поліції охорони про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Справі присвоєно №757/57382/20-ц.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року - відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2024 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року та рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 1 липня 2024 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 5 лютого 2025 року, - задоволені позовні вимоги .

Зазначає, що питання судового збору у справі №757/57382/20-ц було досить неоднозначним під час першого розгляду справи.

Так, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", за яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, - нею було подано позовну заяву без сплати судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року було залишено позовну заяву без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

Задля пришвидшення розгляду справи вона за подання позову у справі №757/57382/20 сплатила судовий збір у розмірі 908 грн. (за платіжним дорученням від 26.11.2021 №9714847), що вплинуло у подальшому на необхідність сплати судового збору за подання, і апеляційної, і касаційної, скарг у справі.

8 липня 2022 року вона сплатила судовий збір в розмірі 1362 грн. за подання апеляційної скарги у справі №757/57382/20-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 сформувала висновок про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Тобто в разі визнання звільнення незаконним і поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Цю позицію підтримано низкою подальших постанов Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 537/4343/20 викладено висновок про те, що «в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі позивач звільнений від сплати судового збору. Також позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі №755/12623/19».

Вважає, що за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду нею сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Просить повернути суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн., як сплачену у більшому розмірі ніж встановлено законом.

Вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" до структури заробітної плати входить основна заробітна плата та додаткова.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року в справі №755/12623/19 виснувала, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 КЗпП України, мають різну правову природу.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

Таким чином, зважаючи на предмет позову, ОСОБА_1 на момент подання апеляційної скарги була звільнена від сплати судового збору.

Натомість, ОСОБА_1 , звертаючись до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, долучила платіжне доручення № 11683224 від 8 липня 2022 року про сплату судового збору у розмірі 1 362 грн. (том №2, а.с. 134).

Пунктом 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Згідно з абзацом першим пункту 5 розділу І Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги, хоча і не мала такого обов`язку за Законом України "Про судовий збір", то зайво сплачений нею судовий збір у розмірі 1362 грн. згідно з платіжним дорученням № 11683224 від 8 липня 2022 року підлягає поверненню.

Керуючись ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору задовольнити.

Зобов`язати УК у Солом`янському районі м. Києва повернути ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ; проживає: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1362 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні), який був сплачений згідно з платіжним дорученням №11683224 від 8 липня 2022 року (судовий збір, на рішення від 22.06.2022 по справі №757/57382/20-ц, Київський апеляційний суд), на реквізити Київського апеляційного суду: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/ Солом`янський район; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; код класифікації доходів бюджету 22030101; рахунок отримувача UA 0026010 ; Банк отримувача -Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998, адреса суду: м.Київ, вул. Солом`янська, 2-а.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя- доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус