УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року

м. Харків

Справа № 335/6760/24

Провадження № 2/638/1257/25

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання представника позивача Городніщевої Є.О. про зміну назви позивача та про витребування доказів у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

17 червня 2024 року представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - Городніщева Єлизавета Олегівна звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2024 року матеріали вищевказаної цивільної справи передані до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.

На адресу Дзержинського районного суду м. Харкова справа надійшла 07 серпня 2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2024 року, визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Яковлеву В.М.

Матеріали справи передані в провадження судді Яковлевої В.М. 08 серпня 2024 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Представником позивача через систему «Електронний суд» була надана заява про зміну назви учасника справи, а саме здійснити заміну найменування позивача у позові з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

На обґрунтування заяви долучене рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року щодо зміни найменування юридичної особи на ТОВ «Фінтраст Капітал» (), а також виписку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань сформовану 10.12.2024.

Відповідно до вказаних вище документів відбулася зміна повного та скороченого найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - повне найменування та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - скорочене найменування.

Представник позивача подала клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у АТ "А-БАНК" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 07.11.2022 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ "А-БАНК", у сумі 20000 грн від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» ().

Клопотання обгрунтовано тим, що представником позивача з метою підтвердження факту зарахування грошових коштів 07.11.2022 року на платіжну картку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_1 , банком-емітентом якої є АТ "А-БАНК", у сумі 20000 грн., підготовлено та направлено адвокатський запит до АТ "А-БАНК" з повідомленням банку про те, що підтвердження факту зарахування грошових коштів на зазначену банківську карту, покликано усунути сумніви у достовірності поданих сторонами доказів та сприяти швидкому та об`єктивному з`ясуванню обставин, що мають значення для справи, а також всебічного і об`єктивного розгляду справи, у разі відмови в наданні документів та інформації, що стосуються предмету доказування в цивільній справі, необхідні докази можуть бути витребувані в порядку ст.84 ЦПК України.

Представником позивача, отримано відповідь на адвокатський запит, в якому АТ "А-БАНК", розглянувши адвокатський запит, повідомляє про те, що запитувана інформація адвокатом може бути надана виключно за дозволом клієнта Банку на розголошення Банком інформації, яка становить банківську таємницю. Зазначене, підтверджує той факт, що представником позивача були вжиті заходи для отримання доказу самостійно. Причина неможливості самостійного отримання позивачем доказу зазначена у відповіді Банка.

Враховуючи вказані норми закону, предмет спору, обставини справи та факт отримання Відповідачем у зазначеній справі грошових коштів, що були перераховані на банківську картку Відповідача, а також те, що витребування судом документів, що підтверджують факт належності банківської картки Відповідачу та факт зарахування грошових коштів на банківську карту Відповідача, покликано усунути сумніви у достовірності поданих сторонами доказів та сприяти швидкому та об`єктивному з`ясуванню обставин, що мають значення для справи, а також, що витребовувані документи стосуються предмету доказування в даній справі і іншим способом, ніж в порядку ст.84 ЦПК України, їх отримати Позивачем не має можливості.

Дані докази є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відомості про банківські рахунки клієнтів є банківською таємницею. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

Отже оскільки відомості із банку позивач самостійно не може отримати, так як це є банківська таємниця, розголошення якої третім сторонам заборонено, тому вважає за необхідне звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів. При цьому, попереднє звернення Позивача до банку з вимогою про розголошення банківської таємниці є недоречним та не є необхідним для подачі клопотання про витребування доказів, що підтверджується чисельною судовою практикою.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи проводити за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, суду не надав.

Поштове повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою.

Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України).

Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог пункту 4 частини восьмої, а також частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Розглянувши клопотання, суд доходить таких висновків.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини перша - п`ята статті 83 ЦПК України).

Частиною першою - третьою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з приписами статті 177 ЦПКУ позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Стороною позивача надано докази на підтвердження того, що на запит позивача банком не були надані, про що надано лист банку від 10.11.2024 року № 20.1.0.0.0./7-241022/75524 на 1-16256 від 17.10.2024 року з відмовою надати вказані документи.

Водночас, беручи до уваги предмет спору, заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи докази, з метою повного, всебічного з`ясування обставин справи, ухвалення законного та обгрунтованого рішення, а також враховуючи, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, практику Європейського суду з прав людини, яка зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року), враховуючи, що позивач не має можливості їх отримати особисто, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення процесуального строку та задоволення клопотання про витребування доказів частково, так як відомості, які містяться у вказаних документах, мають значення для встановлення всіх фактичних обставин та правильного вирішення справи, ухвалення законного та обгрунтованого рішення. В частині, а саме, стосовно витребування особистих дентифікаційних даних власника картки та інші відомості про власника вказаної картки клопотання залишити без задоволення.

Керуючись статтями 76, 84, 127, 260 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про зміну назви позивача - задовольнити.

Змінити назву позивача у цивільній справі № 748/4578/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Клопотання представника позивача Городніщевої Є.О. про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати у АТ «А-БАНК» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 07.11.2022 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ "А-БАНК", у сумі 20000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» ().

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Встановити строк виконання ухвали до 15 квітня 2025 року.

Судове засідання відкласти до 10 години 30 хвилин 23 квітня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 26 лютого 2025 року.

Суддя В.М. Яковлева