Справа № 758/2312/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Якимець О. І., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про визнання неправомірним та скасування рішення комісії, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва із позовною заявою до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 , у якому просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення комісії з питань прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про направлення батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Міського центру дитини для проведення роботи з психологами центру, оформлене протоколом №1 комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві районної адміністрації від 15.01.2025;

- зобов`язати комісію з питань прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації заслухати думку малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на засіданні комісії.

Зазначає, що у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває №759/11905/23 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та надання дозволу на реєстрацію місця проживання, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державна адміністрація про визначення місця проживання малолітньої дитини та надання дозволу на реєстрацію місця проживання.

15 січня 2025 року відбулося засідання комісії Подільської РДА Києва з питань прав дитини, з метою надання висновку у цивільній справі щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини. На засіданні комісії було прийнято рішення не заслуховувати думку дитини на комісії та направити батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Міського центру дитини для проведення роботи з психологами центру.

Звертає увагу, що оскільки на цьому засіданні був відсутній необхідний кворум, не було заслухано думку дитини, зазначене рішення комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві районної адміністрації від 15.01.2025, оформлене протоколом №1, не може бути законним та підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

У частині першій статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі, не відповідатиме завданню цивільного судочинства. Такі позови не підлягають судовому розгляду.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Схожий правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2025 у справі № 296/12456/23.

Згідно поданої позовної заяви та доданих до неї документів, у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №759/11905/23 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та надання дозволу на реєстрацію місця проживання, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державна адміністрація про визначення місця проживання малолітньої дитини та надання дозволу на реєстрацію місця проживання.

Позивач зазначає, що оскільки на засіданні комісії, яке відбулося 15.01.2025 не було необхідного кворуму, а також не заслухано думку дитини, рішення комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві районної адміністрації від 15.01.2025, оформлене протоколом №1, щодо не заслуховування думки дитини на комісії та направлення батьків разом з малолітньою дитиною до Міського центру дитини для проведення роботи з психологами центру є неправомірним та підлягає скасуванню. Також позивач просить суд зобов`язати комісію з питань прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації заслухати думку малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на засіданні комісії.

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, оскільки засідання комісії проводилося з метою надання висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини у цивільній справі №759/11905/23, яка перебуває у провадженні Святошинського районного суду м. Києва, а прийнятті на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.01.2025 рішення за своєю правовою природою є дискреційними, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, у відкритті провадження у справі ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про визнання неправомірним та скасування рішення комісії та зобов`язання вчинити дії, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 186, 258-261, 294, 315, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про визнання неправомірним та скасування рішення комісії, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяО. І. Якимець