Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8310/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 .

Останнім місцем проживання було село Сасово, Берегівського (Виноградівського) району.

За життя залишила заповіт, яким заповіла позивачці земельну ділянку площею 2,79 га, розташовану на території Теківської сільської ради, належну їй на праві власності, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №011278 від 24.07.2001 та майновий пай, право на який посвідчено свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_1 від 05.09.2003.

Заповіт посвідчено 19.11.2009 секретарем виконкому Сасівської сільської ради Горнецкі М.В. Не змінено, не скасовано.

Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він своє власне майно заповів сестрі позивачки (відповідач у справі), яка прийняла і оформила спадщину батька.

Відповідачці відомо про відкриття спадщини, про її склад, про існування заповіту матері на користь позивачки, та вона не заперечує проти оформлення прийнятої спадщини за заповітом.

Державний нотаріус Боричок К.В. видала письмове роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері через відсутність правовстановлюючого документу.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, (ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом, успадкував майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном. У зв`язку з чим просить визнати право власності на спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивачка у поданій позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідачем подано заву про визнання позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 21.11.2009 р. (а.с. 12).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,79 га, розташовану на території Теківської сільської ради, належну їй на праві власності, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №011278 від 24.07.2001 та майновий пай, право на який посвідчено свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_1 від 05.09.2003. Заповіт посвідчено 19.11.2009 секретарем виконкому Сасівської сільської ради Горнецкі М.В. (а.с.11-11 зв.).

Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 від 07.06.2017 р. (а.с. 13).

Родинні зв`язки між позивачкою ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 підтверджуються копією свідоцтва про народження позивачки НОМЕР_4 від 04.02.1969 року та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 01.06.1991 року, згідно якого змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 (а.с.7).

До складу спадщини за заповітом ввійшло наступне майно: земельна ділянка площею 2,79 га, розташована на території Теківської сільської ради, належна на праві власності, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №011278 від 24.07.2001 та майновий пай, право на який посвідчено свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_1 від 05.09.2003. (а.с.16-16 зв.).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що в користь позивача спадкодавцем складено заповіт, згідно якого заповів належне йому майно. Спадкоємець спадщину прийняв, оскільки на час смерті спадкодавця проживали разом. Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджено належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, інших спадкоємців не має, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , набуте в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 2,79 га, розташовану на території Теківської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю на праві власності в цілому, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 011278 від 24.07.2001

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо