УХВАЛА

21 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 295/386/22

провадження № 61-776ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень, просив зняти арешт з багатофункціонального комплексу фізкультурно-оздоровчого призначення загальною площею 2 692,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,2196 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:025:0006, який накладений відповідно до постанов Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирської міського управління юстиції № 37817669 від 29 жовтня 2013 року, № 37818555 від 29 жовтня 2013 року, № 37818060 від 29 жовтня 2013 року, № 37818746 від 29 жовтня 2013 року, № 32573503 від 14 травня 2012 року, № 32573503 від 14 травня 2012 року, та постанови Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 47672211 від 02 жовтня 2015 року.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2022 року звільнено з-під арешту багатофункціональний комплекс фізкультурно-оздоровчого призначення загальною площею 2 692,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,2196 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :05:025:0006, який накладений: постановою Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 37817669 від 29 жовтня 2013 року, № 37818555 від 29 жовтня 2013 року, № 37818060 від 29 жовтня 2013 року, № 37818746 від 29 жовтня 2013 року; № 32573503 від 14 травня 2012 року та постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 47672211 від 02 жовтня 2015 року.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2022 року залишено без змін.

17 січня 2025 року Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2024 року у задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 березня 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску та сплати судового збору.

03 лютого 2025 року до Верховного Суду, на виконання вимог ухвали, надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги та заява про поновлення строку на касаційне оскарження. До заяви додано докази сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Верховний Суд вивчивши подану касаційну скаргу та заяву про усунення недоліків з доданими документами, дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги не усунуто, наявність поважних причини пропуску процесуального строку заявник не підтвердив з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Порядок і строки подання касаційної скарги визначено приписами частин першої-третьої статті 390 ЦПК України.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Тлумачення наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що у разі пропуску строку на касаційне оскарження у межах одного року, він може бути поновлений за наявності відповідного клопотання учасника справи та за умови доведеності наявності поважних причин такого пропуску.

Зі спливом річного строку - особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, оскільки такий строк є присічним, за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 394 ЦПК України.

Тож, при поданні касаційної скарги після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, такий строк може бути поновлений лише при доведеності існування виключних обставин, визначених у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.

За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Житомирським апеляційним судом у даній справі прийнято - 29 березня 2023 року, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні. До Єдиного державного реєстру судових рішень вказане судове рішення надіслано - 31 березня 2023 року та забезпечено надання загального доступу - 03 квітня 2023 року, касаційну скаргу подано через систему «Електронний суд» - 17 січня 2025 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Залишаючи касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без руху, Верховним Судом роз`яснено виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, за наявності яких строк на касаційне оскарження, який пропущено більше ніж на один рік, може бути поновлено.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, яка надійшла на усунення недоліків касаційної скарги, заявник зазначає про те, що не отримували оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції. На підтвердження вказаних обставин до заяви додано довідку Управління забезпечення та документообігу.

Вважає, що зазначені обставини підтверджують поважність причини пропуску строку на подання касаційної скарги, а тому є підстави для його поновлення.

Верховний Суд дійшов висновку, що наявність поважних причини пропуску процесуального строку заявник не підтвердив.

Так, заявником не надано доказів на підтвердження того, що існували виключні обставини, що зумовили пропуск річного строку на подання касаційної скарги, який обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення, визначеного пунктом 1 частини третьої статті 394 ЦПК України, а саме неповідомлення судом апеляційної інстанції про розгляд справи.

Ознайомлення з оскаржуваним судовим рішенням на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, про що зазначав заявник, не є безумовною обставиною для врахування судом, оскільки неможливо перевірити дійсну обізнаність чи необізнаність заявника з розглядом справи судом апеляційної інстанції, з оскаржуваним судовим рішенням та неотримання зазначеного судового рішення у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку.

Отже, доводи заявника про наявність виключних обставин, що зумовили пропуск строку на подання касаційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, визначені пунктом 1 частини третьої статті 394 ЦПК України, а саме неповідомлення судом апеляційної інстанції про розгляд справи, мають бути належно доведені заявником шляхом подання до суду касаційної інстанції відповідних доказів, враховуючи, що питання про відкриття касаційного провадження Верховний Суд вирішує до отримання матеріалів відповідної судової справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення у справі від 07 липня 1989 року № 11681/85 «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення від 21 грудня 2010 року у справі № 17160/06 та № 35548/06 «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine).

Отже, заявником не надано доказів про те, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не був повідомлений про розгляд справи та не був присутній у судовому засіданні ураховуючи, що рішення суду першої інстанції переглядалось саме за його апеляційною скаргою.

Також заявником не обґрунтовано, що пропуск строку на касаційне оскарження пропущений внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що заявник лише частково усунув недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що заявник не усунув у повному обсязі недоліки касаційної скарги та не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо оформлення касаційної скарги, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров