Справа №487/5370/24
Провадження №2/487/310/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.02.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сорочан Є.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати право власності на 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати право власності на 3/20 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 02.07.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 були чоловік та дружина. Прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування в порядку загального позовного провадження.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13.08.2024, ухвалу суду першої інстанції від 02.07.2024 в частині відмови у відкритті провадження скасовано.

15.08.2024 адвокат Сорочан Є.В.який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подав до суду заяву про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та просив про встановлення факту родинних відносин, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення факту, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати право власності на 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати право власності на 3/20 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Батьки позивача, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 померли. Позивач оформлює спадщину після смерті батьків, яка складається із часток вище вказаної квартири. Проте, нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових прав через невідповідність однієї букви у написанні прізвища померлих батьків, а саме матері « ОСОБА_5 », а батька « ОСОБА_6 ». Крім того, встановлення юридичних фактів має для позивача юридичне значення та впливає на її спадкові права.

Ухвалою від 02.09.2024 прийняти до розгляду та відкрити провадження за позовною заявою ОСОБА_1 в частині позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 були чоловік та дружина та продовжити судовий розгляд разом з позовною вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 14.10.2024 витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію актового запису №3106 від 14.09.1973 про шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

01.11.2024 до суду надійшли спадкові справи: №441/2018 після смерті ОСОБА_3 і №419/2021 після смерті ОСОБА_4

04.11.2024 до суду надійшла копія актового запису про шлюб.

Ухвалою від 11.12.2024 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

27.02.2025 представник позивача - адвокат Сорочан Є.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, надав згоду на ухвалення заочного рішення.

В судове засідання відповідач повторне не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином за адресою її місця реєстрації, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала та від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилась та позивач і його представник проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкових справ №441/2018 і №419/2021, суд приходить до наступного:

Згідно зі ст. ст.12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про смерть, виданого міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №4585 від 03.12.2009.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки в квартирі АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Миколаївським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №2815 від 05.09.2018.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.04.2024, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належні частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_1 не надано документів на підтвердження родинних стосунків з померлим ОСОБА_3 , що вона є його донькою та те, що ОСОБА_3 був чоловіком померлої ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (повторного), виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 19.12.2018, позивач ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Херсон, актовий запис №597 від 11.05.1982, місце реєстрації - міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонської області, її батьками зазначені: батьком - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 .

Так, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (складено російською мовою), 14.09.1973 у Палаці урочистих подій м. Миколаєва одружились ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Миколаєва та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Бендери Молдавської РСР (актовий запис №3106 від 14.09.1973). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - " ОСОБА_5 ".

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №1 від 09.04.2024, вбачається, що 15.09.1973 Палацом урочистих реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів, складено актовий запис про шлюб №3106 про реєстрацію шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Миколаєва та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Бендери Молдавської РСР, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - " ОСОБА_5 ".

Крім того, згідно копії актового запису про укладення шлюбу №3106 від 15.09.1973, одружились ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Миколаєва та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Бендери Молдавської РСР, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - " ОСОБА_5 ".

В подальшому при отриманні паспортів громадянина України, при перекладі на українську мову прізвище ОСОБА_3 було перекладено - Бабічев, згідно копії паспорта, серії НОМЕР_2 та копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 05.09.2018, а прізвище ОСОБА_4 було перекладено - Бабичева, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 03.12.2009, що містяться в матеріалах справи. Прізвище позивача було перекладено - ОСОБА_5 , згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 .

Відповідно до довідок №10 і 11 від 20.05.2024, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія з обслуговування житлового фонду «Ліски-М», за адресою: АДРЕСА_2 , проживало та було зареєстровано подружжя: з 29.11.1984 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та з 20.11.1984 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , також їхня донька ОСОБА_1 та онук ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2000, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_2 , право власності за якими зареєстровано в КП ММБТІ 17.03.2000 за №16507.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подружжям, а позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, співвласникам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 і ОСОБА_2 , належить на праві власності по 1/5 частки кожному квартири АДРЕСА_1 , оскільки інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст.1216,1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею ст. 1270 ч.1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_3 та її доньки - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про на спадщину за законом звернулась спадкоємець першої черги ОСОБА_1 , яка також постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкоємець першої черги ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті його дружини ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вважається таким, що прийняв спадщину та протягом строку, встановленого, статтею 1270 ЦК України не заявляв про відмову від неї.

Інший спадкоємець ОСОБА_2 постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 ,в порядку та строк визначений ст. 1270 ЦК України, не зверталась.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи із рівності часток спадкоємців, відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, по 1/10 (1/5:2) частки квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач ОСОБА_1 , яка є спадкоємець першої черги після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після його смерті, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вважається такою, що прийняла спадщину та протягом строку, встановленого, статтею 1270 ЦК України не заявляла про відмову від неї.

Інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_3 звернулась до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , входило 3/10 частки квартири АДРЕСА_1 , з яких 1/5 частки належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло та 1/10 частка успадкована ним після смерті ОСОБА_4 .

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи із рівності часток спадкоємців, відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, у вигляді 3/20 (3/10:2) частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, з огляду на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право власності на спадщину у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_3 позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та право власності на 3/20 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , не суперечать закону, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про встановлення факту родинних відносин позивача з померлим ОСОБА_3 та факту, що померла ОСОБА_4 була дружиною померлого ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.

Так, тлумачення частини 2 статті 16 ЦК України свідчить про те, що по своїй суті будь-який спосіб захисту може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки (постанова Верховного Суду від 06 грудня 2023 року в справі № 144/1842/21 (провадження № 61-8262св23)).

За наявності у вимогах про встановлення факту родинних відносин спору про право такий факт встановлюється у порядку позовного провадження.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 22 лютого 2022 року в справі № 761/36873/18 (пункт 9.21) та інших.

Виникнення у ОСОБА_1 спадкових прав на майно залежить від встановлення фактів родинних відносин між позивачем і спадкодавцем ОСОБА_3 та те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подружжям, що ускладнено внаслідок (розбіжностей) в актовому запису про народження позивача, про укладення шлюбу батьків позивача та в свідоцтві про смерть ОСОБА_3 .

Про наявність родинного зв`язку із спадкодавцем ОСОБА_3 та те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подружжям, позивач зазначає у підставах заявленого позову та саме такими обставинами підтверджує своє право на спадок та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишились після смерті її батьків.

Отже, встановлення даних факту передусім питаннями доведення обставин, що входять до предмета доказування в справі, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, а зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке встановлення не є необхідним та не потребують від позивача заявлення такої вимоги окремо.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення фактів задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 263- 265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/20 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя С.М. Афоніна