ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 744/7/25

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/630/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2025 року про скасування судового наказу, виданого Семенівським районним судом Чернігівської області 10 січня 2025 року за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025 року заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу- задоволено частково. Судом скасовано судовий наказ у цивільній справі №744/7/25, виданий Семенівським районним судом Чернігівської області 10.01.2025 року за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ; у задоволенні решти заяви ОСОБА_2 , судом відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції від 16.01.2025 року, а заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу повернути заявнику без розгляду.

Проте, апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, і підлягає поверненню ОСОБА_1 , виходячи із наступного.

Приписами ч.3 статті 3 ЦПК України регламентовано, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.8 ч.2 статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 2 статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Воловік проти України (Заява №15123/03) від 06.12.2007 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський Суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Дія 97 проти України (Заява №19164/04) від 21.10.2010 року).

Згідно приписів ч.2 статті 352 ЦПК України, оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі №219/10010/17, провадження №14-190цс19, встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Приписи статті 353 ЦПК України регламентують ухвали, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. При цьому, стаття 353 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Необхідно зазначити, що у вказаному переліку відсутня ухвала суду першої інстанції про скасування судового наказу.

Як вбачається із апеляційної скарги ОСОБА_1 , апелянт оскаржує ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025 року про скасування судового наказу у цивільній справі №744/7/25, виданого Семенівським районним судом Чернігівської області 10.01.2025 року за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до п.4 ч.5 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025 року про скасування судового наказу, виданого Семенівським районним судом Чернігівської області 10.01.2025 року за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, і підлягає поверненню ОСОБА_1 , оскільки апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Керуючись статтями: 352, 353; п.4 ч.5 статті 357, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2025 року про скасування судового наказу, виданого Семенівським районним судом Чернігівської області 10 січня 2025 року за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, повернути ОСОБА_1 .

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: