ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/509/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №701/1007/24 Категорія: на ухвалу Калієвський І. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіКарпенко О.В., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 14.01.2025 (повний текст складено 14.01.2025, суддя в суді першої інстанції Калієвський І.Д.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну або звільнення від сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

у вересні ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, яким просив змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 25.10.2022, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., на розмір, який складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

06.11.2024 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, яке мотивоване тим, що 08.07.2024 Уманським міськрайонним судом Черкаської області у справі №705/3924/24 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

04.10.2024 ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі №705/3924/24 за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10.09.2024 про закриття апеляційного провадження. Позивач в даному позові посилається на обставини, які встановлені рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.07.2024 у справі №705/3924/24, а саме те, що він вже сплачує аліменти на двох своїх неповнолітніх дітей, що, на його думку, є підставою до зменшення аліментів по даному позову. Крім того, з рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення, але категорично заперечує проти сплати аліментів на утримання їх спільної з ОСОБА_2 дочки ОСОБА_6 .

Наведені обставини, на думку ОСОБА_2 , мають преюдиційне значення при розгляді даної справи №701/1007/24, оскільки результат касаційного розгляду справи №705/3924/24 дасть суду об`єктивну можливість встановити відсутність чи наявність інших аліментних зобов`язань позивача по даній справі, що безпосередньо може вплинути на прийняття рішення по даній справі, в зв`язку з чим заявлено клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 14.01.2025 провадження у даній справі зупинено на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі №705/3924/24 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що судове рішення у справі №705/3924/24 має визначальне значення при розгляді даної справи, оскільки у даній справі предметом позову є зменшення розміру аліментів, що пов`язано зі скрутним матеріальним становищем позивача, оскільки він є платником аліментів по іншій справі, яка на даний час знаходиться на касаційному розгляді у Верховному Суді, та безпосередньо результат касаційного розгляду справи №705/3924/24 дасть суду об`єктивну можливість встановити відсутність чи наявність інших аліментних зобов`язань позивача по даній справі, що може вплинути на оцінку матеріального становища позивача.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач 30.01.2025 подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просить її скасувати та направити справу до суду для продовження розгляду.

Зазначає, що суд зупинив провадження у цій справі всупереч положенням п.5 ст.253 ЦПК України, відповідно до якого провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч.1 ст. 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи, оскільки рішення по справі №705/3924/24 вже набрало законної сили 10.09.2024.

Вказує, що суд в ухвалі посилається на преюдиціальне значення рішення у справі №705/3924/24 для справи, яку він розглядає. Проте судом невірно застосовується юридичний термін «преюдиція». Преюдиція це встановлене процесуальним законом правило звільнення від доказування обставин, встановлених в мотивувальній частині рішення суду у цивільній, господарській, адміністративній справі, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини… Таким чином вважає, що не існує об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №705/3924/24 в касаційній чи апеляційній інстанції чи можливо в першій інстанції.

Скаржник також наголошує на тому, що, зупиняючи провадження у справі, розгляд якої й так затягнувся, суд порушив його право на доступ до правосуддя.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказуючи на те, що апеляційна скарга є нічим іншим як зловживанням ОСОБА_1 процесуальними правами, просить в її задоволенні відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на, зокрема, ухвалу суду про зупинення провадження у справі (як у даному випадку), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд враховує, що розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупиняючи провадження у справі, суд має обґрунтувати, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у розглядуваній справі докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, та не зазначив, у чому полягає неможливість здійснення ним перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

У постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 761/33089/20 вказано, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 357/10397/19 вказано, що «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

У даному випадку у Верховному Суді 04.10.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10.09.2024 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.07.2024 у справі №705/3924/24 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Встановлено, що судом першої інстанції у рішенні від 08.07.2024 у цій справі не зазначено про надання оцінки праву дочки ОСОБА_2 на матеріальне утримання від ОСОБА_1 у будь-якій сумі та питань про такі права судом не вирішувалось. Більше того, відповідач ОСОБА_1 при розгляді справи №705/3924/24 про стягнення з нього аліментів відповідного розміру, визнаючи позовні вимоги повністю, не вказував суду про наявність у нього ще одного утриманця, відтак, сплата аліментів на користь ОСОБА_2 за іншим судовим рішенням при розгляді цієї справи оцінки не зазнавала.

Апеляційний суд вважає, що можливість вирішення спору у вказаній справі ніяким чином не пов`язано з вирішенням питань у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну або звільнення від сплати аліментів, адже отримання аліментів одним утриманцем, не виключає отримання аліментів іншим, відповідно, аліментні зобов`язання платника на користь різних осіб у цьому випадку існують паралельно та не є конкуруючими - постанова Верховного Суду від 09.12.2024 у справі №404/7235/22.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливості розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд констатує відсутність процесуальних підстав для зупинення провадження у цій справі, оскільки матеріали даної цивільної справи мають достатньо доказів для прийняття обґрунтованого рішення по суті заявлених вимог, отже зупинення провадження за таких обставин не відповідатиме завданням цивільного судочинства щодо забезпечення своєчасного розгляду та вирішення справ.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, з урахуванням встановлених в цій справі обставин, висновки суду першої інстанції не можна вважати правильними, адже вони незаконно перешкоджають у розгляді справи та надання судом оцінки обґрунтованості позовних вимог до відповідача.

Відповідно до положень п.3 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Отже ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 14.01.2025 про зупинення провадження у даній справі слід скасувати з вищевказаних правових підстав, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 14.01.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну або звільнення від сплати аліментів скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 26.02.2025.

Суддя-доповідач

Судді