ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м.Суми

Справа №592/4584/24

Номер провадження 22-ц/816/305/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання Назарової Ю.О.,

у присутності:

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Кондратенко Світлани Юріївни,

представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Вакули Вадима Миколайовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Вакулою Вадимом Миколайовичем,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року у складі судді Шияновської Т.В., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення складено 05 червня 2024 року

та на додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2024 року у складі судді Шияновської Т.В., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Лермонтова Н.М., про встановлення юридичного факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який доводився їй двоюрідним братом по лінії матері, так як її мати ОСОБА_4 та мати покійного ОСОБА_5 були рідними сестрами.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , а також частини житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 1266 ЦК України вона є спадкоємицею п`ятої черги за законом як двоюрідна сестра спадкодавця.

Крім того, спадкоємцем п`ятої черги за законом є ОСОБА_2 , яка доводиться двоюрідною сестрою спадкодавця по лінії його батька.

13 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , на підставі якої нотаріусом 13 жовтня 2023 року заведено спадкову справу № 55/2023.

15 січня 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна померлого, проте постановою приватного нотаріуса Лермонтової Н.М. від 15 січня 2024 року відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що нею не надано свідоцтва про народження ОСОБА_5 , яка була матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та рідною сестрою її матері ОСОБА_4 .

Зазначає, що свідоцтво про народження ОСОБА_5 , яка була матір`ю померлого та рідною сестрою ОСОБА_4 матері позивачки було втрачене, а отримати його дублікат за місцем народження в Брянській області в умовах війни з рф є неможливим.

В зв`язку з відмовою суду встановити факт родинних відносин в порядку окремого провадження, за відсутності інших позасудових шляхів доведення родинних відносин з ОСОБА_3 , з метою реалізації своїх спадкових прав, вона звернулася до суду з цим позовом.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться їй двоюрідним братом, а також стягнути на її користь з відповідачки понесені нею судові витрати.

РішеннямКовпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від10 червня 2024 року заяву представника позивачки адвоката Кондратенко С.Ю. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 9 211,20 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Вакулу В.М., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що з наданих позивачкою копій документів, світлин, а також пояснень свідків вбачається, що відносини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 могли бути як сестринськими, так і дуже дружніми. З боку осіб, які не є родичами кровного споріднення, могло скластися враження сестринських відносин.

Вказує, що з листування та пояснень позивачки вбачається про наявність дійсно родичів кровного споріднення як у м. Суми, так і за межами м. Суми, але позивачка не заявляла про їх допит в суді. Стверджує, що тільки свідки, які бачили документи про народження, та родичі кровного споріднення можуть вказати про те, хто є чиїм родичем.

Вважає, що беззаперечним доказом по справі, враховуючи не визнання позову відповідачем та необізнаність позивача та відповідача про існування один одного, як родичів могло бути проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, з встановлення генетичної спорідненості позивачки та ОСОБА_3 , або генетичної спорідненості позивачки та ОСОБА_5 .

Зазначає, що стороною позивача в судових дебатах та до їх закінчення не було заявлено клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн з вказівкою подальшого подання документів, які підтверджують понесені стороною витрати, після ухвалення судового рішення, а тому додаткове рішення підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечила проти її задоволення, оскільки вважає, що позивачка надала суду докази, як письмові , так і показання свідків, які достовірно підтверджують її родинні відносини з двоюрідним братом ОСОБА_3 , після смерті якого вона має намір як спадкоємець п`ятої черги за законом успадкувати його майно нарівні з відповідачкою.

Також просить долучити до матеріалів справи та дослідити в суді апеляційної інстанції в якості письмових доказів три листа з поштовими конвертами , які адресувала в 1991 році ОСОБА_6 ( інша сестра ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) своїй сестрі ОСОБА_4 .

В той же час, колегія суддів не може прийняти ці письмові докази у справі, оскільки відповідно до вимог передбачених ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції , приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. З пояснень позивача вбачається, що вищезазначені листи з поштовими конвертами зберігались у її сімейному архіві , а тому вона не позбавлена була можливості завчасно віднайти їх і подати до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивача та її представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно - квартиру АДРЕСА_1 та частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

13 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Лермонтової Н.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . На підставі заяви ОСОБА_2 приватним нотаріусом заведено спадкову справу №55/2023 (а.с. 50-74).

06 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Лермонтової Н.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 67, на звороті).

Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. від 15 січня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надано свідоцтва про народження ОСОБА_5 , яка була матір`ю померлого ОСОБА_3 та рідною сестрою її матері ОСОБА_4 (а.с. 71-72).

18 січня 2024 року ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Лермонтової Н.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 72, на звороті).

Встановлено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Алма-Ата, її батьками записані: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с.11-12).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Суми, його батьками записані ОСОБА_10 та ОСОБА_5 (а.с. 13).

21 січня 1949 року ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , після реєстрації шлюбу змінено прізвище на ОСОБА_12 ; 30 березня 1977 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 13-14).

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Дареєвичі Стародубського району Брянської області РФ, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Суми (а.с. 17).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 08 квітня 1983 року по день смерті були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 24-25).

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Кулики Стародубського району Брянської області РФ; її батьками записані: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (а.с. 10).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Суми (а.с. 16).

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 березня 2024 року у справі №587/205/24 заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Лермонтова Н.М., про встановлення юридичного факту родинних відносин, залишено без розгляду (а.с. 9).

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала суду копії фотокарток, на яких вона зафіксована з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в 1976 році в м. Алма-Ата, в 1962 році в м. Суми, в 2006 році в с. Остроглядово Брянської області в гостях у ОСОБА_6 , святкування днів народження ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , на яких присутні позивачка з матір`ю ОСОБА_4 , сама ОСОБА_5 з сином ОСОБА_3 , та свідок ОСОБА_15 (а.с. 32-36, 104-105).

Також позивачкою надано суду копії листів та привітальних листівок, адресованих ОСОБА_4 від ОСОБА_5 та її сина, адресованих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від їхньої сестри ОСОБА_6 , за змістом яких ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звертаються до ОСОБА_4 та її доньки, як до близьких та рідних людей (а.с. 26-29); копію довіреності від 09 жовтня 1989 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_16 уповноважила ОСОБА_3 здійснити обмін належній їй житлової площі в м. Алма-Ата на житлову площу в м. Суми на його розсуд; копію накладної на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надсилала контейнер з домашніми речами при переїзді у м. Суми (а.с. 30-31).

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є рідними сестрами, вона особисто була знайома з ними обома. Вона працювала на суконній фабриці під керівництвом ОСОБА_5 весь час, до її виходу на пенсію. У них був дуже дружній колектив. З самою ОСОБА_19 свідок товаришувала, і спілкувалася поза межами роботи. Зінаїда ОСОБА_20 була дуже гостинною, у неї вдома в квартирі на вул. Червонозоряній завжди збиралися друзі, колеги; під час таких зустрічей дуже часто були присутніми її сестра ОСОБА_17 з донькою ОСОБА_21 (позивачкою). Відповідачка ОСОБА_22 свідку не відома, з нею у ОСОБА_23 вона ніколи не зустрічалась. ОСОБА_18 жила разом з сином ОСОБА_24 , інший син ОСОБА_25 помер на території РФ. Крім того, ОСОБА_17 свідок дуже часто зустрічала на АДРЕСА_4 , та повідомляла, що прямує до ОСОБА_26 . Після повернення з ОСОБА_27 сестри ОСОБА_17 та ОСОБА_18 дуже тісно спілкувалися між собою. Саме ОСОБА_18 допомогла сестрі переїхати у м. Суми. Свідку відомо, що у них в сім`ї було семеро дітей, наразі живою залишилась одна сестра ОСОБА_28 , яка мешкає на території РФ. Під час роботи на фабриці, ОСОБА_18 з відряджень привозила речі для племінниці ОСОБА_29 , зокрема, шкільну форму, яку потім відправляла в Алма-Ату. В розмові дуже часто згадувала сестру ОСОБА_30 , розповідаючи, що з нею списались, розмовляли телефоном. Після виходу на пенсію ОСОБА_31 колеги відвідували у неї вдома, як на свята, так і без будь-якого приводу. Свідку відомо, що ОСОБА_18 була розлучена з чоловіком. Останні роки свого життя ОСОБА_18 жила з разом сином, перед смертю її доглядала ОСОБА_17 . На похованні ОСОБА_23 був присутнім весь колектив, син ОСОБА_24 , а також ОСОБА_17 , її донька з чоловіком. Свідок не виключає, що могли бути присутніми і інші родичі, проте з ними вона не знайома. Після смерті ОСОБА_23 з її сином ОСОБА_24 свідок спілкувалась, за його запрошенням вона була на поминальному обіді річниці смерті ОСОБА_23 у них в квартирі. Свідок підтвердила, що інших родичів ОСОБА_23 , крім ОСОБА_17 та її доньки, в квартирі померлої вона ніколи не бачила.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_32 , яка мешкала в сусідній квартирі з матір`ю позивачки ОСОБА_33 близько 30 років, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_17 та ОСОБА_18 були рідними сестрами. З останньою свідок була особиста знайома, оскільки вона часто приходила до ОСОБА_17 у гості на свята. Крім того, мали місце випадки, коли ОСОБА_18 приходила до ОСОБА_17 , а її не було вдома, тоді вона чекала на повернення сестри в квартирі свідка. Також свідок особисто знайома з ОСОБА_3 , який також завжди на всіх святкуваннях був у ОСОБА_17 . З іншими родичами сестер свідок не знайома. Коли ОСОБА_17 переїхали жити у м. Суми, чоловіка у неї вже не було, була одна донька ОСОБА_34 . Сина ОСОБА_23 свідок знає вже дорослим чоловіком, який на початку 90-х років допомагав ОСОБА_17 з ремонтом. Також свідок один раз була в гостях у ОСОБА_23 разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_29 тоді не було, бо у неї були маленькі діти. Свідку відомо, що ОСОБА_18 була розлучена з чоловіком досить тривалий час, працювала на суконній фабриці, любила приймати у себе вдома гостей, співробітники у неї бували часто. Саме ОСОБА_18 перетягнула ОСОБА_17 жити в м. Суми. Між ОСОБА_21 та ОСОБА_35 завжди були гарні стосунки. На поминальному обіді після 40 днів з дня смерті ОСОБА_17 у кафе на вул. ОСОБА_36 був присутній. На похованні ОСОБА_17 та ОСОБА_23 свідок присутня не була через погане самопочуття. Останні роки свого життя ОСОБА_18 проживала разом з сином ОСОБА_24 . ОСОБА_17 навідувалась до них кожного дня, допомагала по господарству. Через це свідок навіть сварила ОСОБА_17 за те, що вона, як літня людина, себе не жаліє і не береже. Після смерті сестри ОСОБА_17 дуже сумувала. З іншими родичами ОСОБА_23 та її сина свідок не знайома.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_37 , який є сином відповідачки, пояснив, що позивачку бачить втретє в своєму житті. Його матір є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_3 . Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 розділене на три частині: в одній частині мешкає він разом з матір`ю, в другій його менший брат, в третій частині проживав все своє життя його двоюрідний дядько ОСОБА_10 батько померлого ОСОБА_3 . Свідку відомо, що ОСОБА_10 був розлучений зі своєю дружиною ОСОБА_5 . Померлий ОСОБА_38 постійно навідував свого батька, а після його смерті у 2004 році все одно постійно з`являвся у своїй частині будинку, щоб підтримувати його у належному стані і обробляти земельну ділянку. ОСОБА_5 до цього будинку ніколи не приходила. Коли свідку було 17 років, він разом з ОСОБА_10 їздили на квартиру до ОСОБА_39 та сина ОСОБА_24 . Між померлим ОСОБА_40 і матір`ю свідка були гарні стосунки, кожного разу коли він там був, вони спілкувалися, один до одного заходили. При цьому ОСОБА_38 ніколи не згадував про існування у нього інших родичів по лінії матері. На святкуванні 70-річного ювілея ОСОБА_41 свідок присутнім не був, як і його матір. Про смерть ОСОБА_3 свідок дізнався після того, як той перестав з`являтися на Робочій, 19 і відповідати на телефонні дзвінки. Двері до його квартири відчиняли за участі працівників поліції. Похованням ОСОБА_41 займався свідок разом зі своїм братом. Сусідам ОСОБА_24 залишив свій номер телефону, через деякий час зателефонувала позивачка, представилась родичкою і сказала віддати їй документи та ключі від квартири. Другого разу позивачку впустили в квартиру ОСОБА_3 , звідки вона забрала листи та фотографії. Свідок підтвердив, що документи на квартиру та частину будинку ОСОБА_3 знаходяться у них, а також всі документи щодо ОСОБА_3 та його батька. Інших документів, як то свідоцтво про народження, дипломи ОСОБА_5 , у них немає. Свідку відомо, що ОСОБА_5 родом з РФ, працювала на фабриці. Про родичів ОСОБА_5 свідку також нічого не відомо, не виключає можливості їх існування. Похованням ОСОБА_10 займався син ОСОБА_3 , при цьому ОСОБА_5 присутньою там не була, на похованні були присутні матір свідка та сусіди. Коли померла ОСОБА_5 свідку не відомо, на її похованні він та його матір присутніми не були, ОСОБА_3 під час чергового візиту на ОСОБА_42 ,19 казав, що мати померла. Хто йому допомагав її доглядати свідку також не відомо. Свідку відомо, що ОСОБА_5 доглядав її син, який з нею мешкав. На святкуванні днів народжень ОСОБА_5 свідок також присутнім не був. Востаннє був у них в квартирі вже після смерті ОСОБА_5 . Матір свідка з ОСОБА_5 відносин не підтримувала.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_43 , який є сином відповідачки, пояснив, що його матір є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_3 . Сім`я ОСОБА_12 спочатку проживали на АДРЕСА_5 , потім ОСОБА_5 з синами виїхали до квартири на ОСОБА_44 . В тій квартирі свідок був два чи три рази ще в дитинстві разом з дідом ОСОБА_10 . Родичів по ліній матері ОСОБА_3 свідок ніколи не бачив і з ними не знайомий. Свідок підтримував відносини з ОСОБА_3 , який постійно навідував свого батька, а після його смерті з`являвся у своїй частині домоволодіння. Також свідок повідомив, що смерть ОСОБА_3 для них стала несподіванкою. Після того, як ОСОБА_3 перестав з`являтися в будинку та відповідати на дзвінки, вони з братом змогли не відразу потрапити до нього в квартиру, тіло померлого було в незадовільному стані. Похованням ОСОБА_3 свідок займався разом з братом. З позивачкою познайомився через деякий час після смерті ОСОБА_3 . Вона вимагала віддати їй документи та ключі на квартиру, представившись родичкою, далі в їхній присутності в квартирі померлого шукала якісь документи. Коли померла ОСОБА_5 свідку не відомо, на її похованні він присутнім не був. Похованням ОСОБА_10 займався син ОСОБА_24 , ОСОБА_18 присутня не була.

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачкою належними доказами факту родинних відносин її з ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України визначено, що суд встановлює факт, що має юридичне значення, зокрема щодо родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.4 ст.1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Законом України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 01.12.2022 № 2783-ІХ передбачено зупинення дії вказаної Конвенції у відносинах України з РФ та РБ.

Враховуючи те, що матір померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 народилася в рф, міжнародні відносини з якої Україною припинено, отримати свідоцтво про народження ОСОБА_5 на підтвердження того, що вона є рідною сестрою матері позивачки ОСОБА_4 є неможливим; іншого шляху встановлення факту родинних відносин та захисту права на отримання спадщини ОСОБА_1 не має.

У справі, яка переглядається судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачкою доведено належним та допустимими доказами, які в своїй сукупності підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_4 матір`ю позивачки та ОСОБА_5 матір`ю померлого ОСОБА_3 , зокрема, надані стороною позивача та наявні в спадковій справі письмові докази, а також покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_45 , яким достовірно відомо про ступінь родинних зв`язків ОСОБА_1 зі спадкодавцем.

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 після одруження) мали однакове прізвище та по-батькові, народилися в одній місцевості Стародубському районі Брянської області, протягом всього свого життя тісно спілкувались та підтримували близькі стосунки, притаманні саме родичам, а не просто знайомим; мають навіть спільне місце поховання.

Відповідачкою не надано суду належних доказів на спростування вказаних обставин.

За таких обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується також із додатковим рішенням суду першої інстанції щодо вирішення питання про розподіл між сторонами понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та між адвокатом Кондратенко С.Ю. укладено договір про надання правничої допомоги № 2, за умовами адвокат зобов`язався представляти інтереси клієнта при розгляді цивільної справи № 592/4584/24 (а.с. 26).

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, за надання правової допомоги клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі 8000,00 грн.

ОСОБА_1 сплатила адвокату за правову допомогу грошові кошти в сумі 8000,00 грн (а.с. 127).

Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

З урахуванням складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, колегія суддів вважає, що розмір присуджених до стягнення з відповідачки на користь позивачки понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 8 000 грн відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, так як нею було заявлено клопотання про їх стягнення до ухвалення судового рішення, оскільки позивачкою у позовній заяві було заявлено про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу та у встановлений процесуальним законом строк надано підтверджуючі документи таких витрат.

Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Вакулою Вадимом Миколайовичем, залишити без задоволення.

РішенняКовпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2024 року та додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27 лютого 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова