"26" лютого 2025 р. Справа № 363/835/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що зазначена в заповіті, зареєстрованого в реєстрі за №1771 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бублик Т.В., дата народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є технічною помилкою нотаріуса і, що дана технічна помилка не може вплинути на вид спадкування та визначення частки обсягу спадщини.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження поряд з іншими справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За загальним правилом, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Згідно ст.. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З аналізу даних норм слід дійти висновку, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і безспірний характер.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та надати докази його існування.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку статей 315-319 ЦПК України, заявник просить встановити факт помилки у заповіті, а саме щодо невірно зазначеної дати його народження як спадкоємця.

Однак в розумінні вимог ст. 294, 315 ЦПК України вимоги заявника не можуть бути задоволені шляхом встановлення в окремому провадженні вказаних обставин як юридичного факту, оскільки це призведе до зміни змісту заповіту судовим рішенням, що не допускається чинним законодавством.

В даному випадку вбачається спір про право заявника в порядку спадкування на земельну ділянку, яке може успадковане іншими особами, а тому на підставі норм ст. 392 ЦПК України заявник має право захищати свої права в позовному провадження шляхом подання відповідної позовної заяви про визнання за ним права власності на спадкове майно в ході розгляду якої і підлягає встановленню та ідентифікації об`єкт спадкового майна, яким володіла спадкодавець та який вказано в заповіті.

Враховуючи те, що встановлення факту помилки у заповіті не передбачене законом, а вказані у заяві правовідносини виникли у зв`язку з правом на спадкування певного майна, то вказане свідчить про наявність спору про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Тому суд у відкритті провадження у справі про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити.

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 293, 315 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значеннявідмовити.

Роз`яснити позивачу, що він в праві звернутися із вказаною заявою у позасудовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Олійник