Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2024/23 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 16 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Борисюка Р.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/2024/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертокиївка-Хміль» про усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертокиївка-Хміль» до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вертокиївка» про скасування державної реєстрації права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертокиївка-Хміль»

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов`язати ТОВ «Вертокиївка-Хміль» звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, площею 0,2871 га, кадастровий номер :02:000:1123, адреса, АДРЕСА_1 , знести побудований паркан та частину розміщеної будівлі (хмелесушки) площею 0,0091 га, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

На обґрунтування позову вказував, що є власником земельної ділянки загальною площею 0,7704 га на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. ТОВ «Вертокиївка-Хміль» було самовільно збудовано паркан та розміщено частину будівлі хмелесушки на належній позивачу земельній ділянці, яка відповідно до листа ДАБІ №1006-7-18/2263/18 від 10.07.2018 року є рухомим майном та займає 0,2871 га належної позивачу земельної ділянки.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.09.2021 року у справі №278/2443/18, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 18.11.2021 року та постановою Верховного суду від 10.01.2023 року, відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Вертокиївка-Хміль» та встановлено, що у ТОВ «Вертокиївка-Хміль» відсутні будь-які права на належну позивачу земельну ділянку.

Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про усунення ним перешкод у вільному володінні та користуванні належною земельною ділянкою, шляхом знесення хмелесушки та інших споруд (парканів), котрі знаходяться на його земельній ділянці, проте відповідачем проігноровано як вимоги Закону так і вимога позивача.

ТОВ «Вертокиївка-Хміль», прямо порушує право позивача як власника вільно користуватись та розпоряджатись належною йому земельною ділянкою.

У травні 2023 року ТОВ «Вертокиївка-Хміль» подало до суду зустрічну позовну заяву, в якій просило:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 18.07.2017 року № 6-4546/14-17-СГ, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Житомирського району, за межами населених пунктів Вертокиївської сільської ради, та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123) для ведення особистого селянського господарства (01.03) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Житомирського району, за межами населених пунктів Вертокиївської сільської ради;

- скасувати, із скасуванням кадастрового номера, в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1123, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Вертокиївська сільська рада та належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності, здійсненого згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37770476 від 26.10.2017 року державним реєстратором Артемчук О.Д., ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123), що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с/рада Вертокиївська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220 (номер запису про право власності/довірчої власності: 23017870 від 23.10.2017 року);

- припинити право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123), цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Житомирська обл., Житомирський р., с/рада Вертокиївська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220 (номер запису про право власності/довірчої власності: 23017870 від 23.10.2017 року).

В обґрунтування позову посилалося на те, що наказом Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 30.12.2013 року за №ЖТ/:02:000/00001608 було надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Житомирського району, Вертокиївської сільської ради. Орієнтовний розмір земельної ділянки 1,0000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (01.03). На виконання даного наказу був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Житомирська обл., Житомирський р., Вертокиївська сільська рада у власність ОСОБА_1 . Наказом Головного управління Держгеокадасттру у Житомирській області від 18.07.2017 року №6-4546/14-17-СГ було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 на території Житомирського району, за межами населеного пункту Вертокиївської сільської ради. Надано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123) для ведення особистого селянського господарства (01.03) із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Товариство вважає, що цей наказ був прийнятий з порушенням законодавства України, оскільки ОСОБА_1 знав про існування технологічної площадки та встановлення в 2015 році на ній технологічного обладнання, оскільки в 2016 році ним було отримано межові знаки на місцевості, а право власності було оформлено лише в 2017 році.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не містить доказів погодження меж земельної ділянки суміжними користувачами (власниками) земельної ділянки. Акт узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) взагалі не містить жодних відомостей про суміжних землекористувачів.

Первинним власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , було ТОВ «Вертокиївка», а ТОВ «Вертокиївка-Хміль» є його правонаступником. Земельна ділянка площею 1,7316 га використовувалась попереднім власником нерухомого майна ТОВ «Вертокиївка» для розміщення та обслуговування комплексу будівель хмелекомплексу, який розміщено на спірній земельній ділянці. Саме в цьому розмірі земельна ділянка необхідна для розміщення та обслуговування комплексу будівель хмелекомплексу, право власності на яке перейшло до ТОВ «Вертокиївка-Хміль». У разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав відповідне право ОСОБА_1 буде припиненим, а ТОВ «Вертокиївка-Хміль» набуде права на оформлення земельної ділянки під нерухомим майном, та частиною земельної ділянки, необхідної для його обслуговування. Співставляючи обставини, які були встановлені у справі №278/2443/18 та підстави і предмет позову в даній справі, на думку ТОВ «Вертокиївка-Хміль», його право на судовий захист щодо нерухомого майна виникло саме з моменту подачі позовної заяви у даній справі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 липня 2024 року у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення первісного позову та закриття провадження у справі в частині зустрічного позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновок суду про те, що хмелесушарка розміщена у 2015 році на технологічній площадці, яка збудована у 2010 році, не підтверджений жодними доказами у справі та не має значення для вирішення первісного позову. Посилання суду першої інстанції на відсутність висновку судової експертизи у справі та, як наслідок, відсутність підстав для його задоволення є помилковими. В матеріалах справи є висновок експерта від 12.03.2020 року щодо накладення хмелесушарки на земельну ділянку позивача. Порушення права власності позивача шляхом розміщення на спірній земельній ділянці майна відповідача підтверджується наступними доказами: листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Г-239/0-273/6-18 від 08.02.2018 року, актом обстеження земельної ділянки, складеним Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області від 07.02.2018 року і від 05.04.2018 року, висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 12.03.2020 року №862/03-2020. Відповідач жодних доказів на спростування вказаних доводів та доказів позивача не надав. Більше того, зустрічну позовну заяву обґрунтовує наявністю на спірній земельній ділянці його майна та законного інтересу на отримання речового права на земельну ділянку під ним.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем заявлене клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Клопотання обґрунтовувалось тим, що тотожний позов уже вирішений у справі № 278/2443/18. У позові ТОВ «Вертокиївка-Хміль» у справі №278/2443/18 та у зустрічному позові ТОВ «Вертокиївка-Хміль» у справі №278/2024/23 співпадають: сторони, предмет позову та підстави позову. Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання позивача про закриття провадження у справі.

ТОВ «Вертокиївка-Хміль» також не погодившись із рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що підставою подання зустрічної позовної заяви були обставини, що у власність ОСОБА_1 була передана земельна ділянка, на якій вже знаходилось майно (паркан та технологічна площадка із змонтованою хмелесушкою ПХБ-750), що правомірно належало вже на той час ТОВ «Вертокиївка-Хміль». У ТОВ «Вертокиївка-Хміль» виникло право на оформлення права користування або права власності на земельну ділянку, необхідну для користування своєю власністю та її обслуговування, і при цьому воно не обмежено законодавством у термінах такого оформлення. Здійснюючи оформлення (2016-2017 роки) документів про передачу у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_1 знав про те, що на ній вже існує технологічна площадка, побудована до 2010 року і те, що в 2015 році на даній технологічній площадці було змонтоване відповідне обладнання. Проте, жодних юридично значимих дій, з метою недопущення знаходження на його земельній ділянці нерухомого майна, яке належало іншій особі, ним вжито не було. Окремою підставою для задоволення у даному позові є те, що ОСОБА_1 скористався «правом на зло» та зловживав матеріальними правами, оскільки він знав про існування технологічної площадки та встановлення в 2015 році на ній технологічного обладнання, оскільки, в 2016 році ним було отримано межові знаки на місцевості, а право власності було оформлене лише в 2017 році.

Вказує, що акт узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Вертокиївська сільська рада від 17.03.2016 року не може братися судом до уваги, оскільки даний акт жодним із суміжних землекористувачів не підписаний. Жодному із суміжних землекористувачів не було відомо про даний акт.

Додає, що споруди, які включають в себе будівлі хмелекомплексу, в т.ч. технологічну площадку до хмелекомбайну ЛЧХ-2 та змонтоване на ній технологічне обладнання - хмелесушарку ПХБ-750, становлять єдиний об`єкт, а огорожа (паркан) по периметру цієї земельної ділянки свідчить про те, то саме ця площа земельної ділянки є необхідною для обслуговування даного об`єкту нерухомості - будівель хмелекомплексу, що належить скаржнику на праві приватної власності.

Звертає увагу суду, що фактичні межі користування земельною ділянкою, яка належить ТОВ «Вертокиївка-Хміль» та на якій знаходиться нерухоме та рухоме майно, власником якого є ТОВ «Вертокиївка-Хміль», також підтверджується: проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою передачі її в оренду, площею 28,7881 та для обслуговування господарських будівель ТОВ «Вертокиївка» на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області 2011 року, технічною документацією по визначенню нормативної грошової оцінки земельних ділянок, загальною площею - 28,7881 га, які надаються в оренду ТОВ «Вертокиївка» для обслуговування господарських будівель (землі сільськогосподарського призначення) на території: Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (поза межами населеного пункту) 2013 року. Із технічної документації вбачається, що земельна ділянка площею 28,7881га, що відводиться в користування на умовах оренди ТОВ «Вертокиївка» складається із окремих чотирьох земельних ділянок площею 19,5072 га; 7,2264 га; 1,7316 га; 0,3229 га. Саме земельна ділянка площею 1,7316 га використовувалась попереднім власником нерухомого майна ТОВ «Вертокиївка» для розміщення та обслуговування комплексу будівель хмелекомплексу, який розміщено на спірній земельній ділянці. Саме в цьому розмірі - 1,7316 га, вказана земельна ділянка необхідна для розміщення та обслуговування комплексу будівель хмелекомплексу, право власності на яке перейшло до ТОВ «Вертокиївка-хміль». Розроблення вказаних вище проекту землеустрою та технічної документації здійснювалось з метою отримання земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, власником якого на той час було ТОВ «Вертокиївка», в оренду. Саме в даних межах як ТОВ «Вертокиївка», так і ТОВ «Вертокиївка-Хміль» необхідна земельна ділянка для обслуговування будівель хмелекомплексу, загальною площею (кв.м): 1588,4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що висновок судової будівельно-технічної експертизи за №862/03-20 від 12.03.2020 не є належним та допустимим доказом в даній справі (№ 278/2024/23), оскільки, судова експертиза проводилась в зовсім іншій справі (№278/2443/18).

Щодо правонаступництва та необхідності залучення третьої особи зазначає наступне. Як вбачається з доданих доказів, первинним власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , було ТОВ «Вертокиївка». ТОВ «Вертокиївка-Хміль», було створене шляхом виділення із ТОВ «Вертокиївка», ТОВ «Вертокиївка» є правонаступником Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Вертокиївка», яке, в свою чергу, було правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства «Вертокиївка». Станом на сьогоднішній день ні «прямий» правонаступник КСП «Вертокиївка» - ТОВ «Вертокиївка», ні правонаступник ТОВ «Вертокиївка-Хміль», яке було створено в процесі виділення, не ліквідовані, що підтверджується відповідними витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Додає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права при прийнятті відповіді на відзив на позов, оскільки відповідь на відзив ОСОБА_1 була подана з порушенням строку на його подачу.

ТОВ «Вертокиївка-Хміль» скористалося своїм правом та подало відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду у частині відмови у задоволенні первісного позову без змін, в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.

На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що враховуючи що технологічна площадка була побудована до 2010 року та розміщена в землі, в певних місцях вона були присипана землею та покрита трав`яним покривом. Відповідно до графічних матеріалів визначення точок координат, який здійснювався безпосередньо на місцевості, та який виконувався інженером землевпорядником, підтверджується наявність на спірній земельній ділянці на момент визначення точок координат технологічної площадки та змонтованої на ній хмелесушарки план земельної ділянки у точках 10-8-7 окреслює вже наявні будівлі. Тобто, самим проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , встановлено, що на момент розроблення проекту вже існувала на спірній земельній ділянці технологічна площадка та змонтована на ній хмелесушарка.

До апеляційної скарги скаржник додає нові докази, які не досліджувались в суді першої інстанції - супутникові знімки земної поверхні. Проте, такі докази позивачем до суду першої інстанції не подавались. Доказів наявності об`єктивних або непереборних причин неможливості подання до суду першої інстанції вказаних доказів скаржник не надав, а тому вони не повинні прийматися судом апеляційної інстанції до розгляду.

Вказує, що рішення суду у справі № 278/2443/18, яке набрало законної сили, було ухвалено з приводу спору про інший предмет та з інших підстав і вони не є тотожними, клопотання про закриття провадження по цій справі не підлягає до задоволення.

ОСОБА_1 через свого представника також подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Вертокиївка-Хміль» залишити без задоволення.

Зазначає, що право власності ТОВ «Вертокиївка-Хміль» на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з описом складових частин. Натурний план хмелекомплексу ТОВ «Вертокиївка-Хміль» відображений у висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 12.03.2020 № 862/03-2020 та у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 . Спірним майном є хмелесушка і паркан, які не входять до складу хмелекомплексу, тому що були побудовані у 2016 році після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу. Доводи ТОВ «Вертокиївка-Хміль» щодо приналежності спірної хмелесушки і паркану до хмелекомлексу не підтвердженими жодними доказами та спростовуються самим відповідачем, який вказує, що вони були змонтовані у 2015 році. Технологічна площадка не входить до опису складових частин хмелекомплексу. ТОВ «Вертокиївка-Хміль» огородило земельну ділянку без наявного речового права на неї та самовільно зайнявши частину земельної ділянки позивача. Посилання ТОВ «Вертокиївка-Хміль» на технічну документацію щодо відведення земельної ділянки площею 28,7881 га в оренду ТОВ «Вертокиївка» є необґрунтованими, тому що така документація розроблялася не ТОВ «Вертокиївка-Хміль» та не була затверджена чи погоджена уповноваженим органом.

ТОВ «Вертокиївка-Хміль» в суді першої інстанції не заперечувало проти приєднання відповіді на відзив та доданих документів. Земельно-технічна експерта проведена сертифікованим експертом, експерт попереджений про кримінальну відповідальність, а висновки експерта стосуються предмета спору, тому жодні підстави вважати такий доказ недопустимим відсутні. Дійсно, такий висновок експерта було критично оцінено судами в справі № 278/2443/18, але тільки з тих підстав, що накладення земельної ділянки згідно Державного акта на право колективної власності на землю на земельну ділянку ОСОБА_1 є припущенням експерта. Висновок експерта у п. 4 щодо розміщення на земельній ділянці ОСОБА_1 хлемесушки і паркану є чітким і зрозумілим, обґрунтований натурним обстеженням земельної ділянки ОСОБА_1 .

Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подав до суду відзив на апеляційні скарги, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Вертокиївка-хміль» відмовити.

На обґрунтування своєї позиції вказує, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вірно зазначено, що у зустрічному позові ТОВ «Вертокиївка-Хміль» у справі №278/2024/23 та позові ТОВ «Вертокиївка-Хміль» у справі №278/2443/18 аналогічні сторони, позовні вимоги, тобто співпадає предмет позову, а також підстави позову, тобто суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Давиденка Віктора Віталійовича про закриття провадження у справі.

Отже, ТОВ «Вертокиївка-Хміль» вже зверталося до суду з позовом до тих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав (справа № 278/2443/18). Таким чином, виходячи із заявлених позивачем за зустрічним позовом вимог, системного аналізу висновків Богунського районного суду м. Житомира по справі №278/2024/23 та положень чинного законодавства України, вважає, що провадження за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертокиївка-Хміль» у справі №278/2024/23 підлягає закриттю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Вертокиївка» правом подати відзив на апеляційні скарги не скористалося.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення первісного позову та закриття провадження у справі в частині зустрічного позову, проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Вертокиївка-Хміль» заперечував.

Представник ТОВ «Вертокиївка-Хміль» просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову без змін, доводи апеляційної скарги ТОВ «Вертокиївка-Хміль» підтримав та просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30 грудня 2013 року за № ЖТ/:02:000/00001608 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 1 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) (а.с.11, т.1).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 18 липня 2017 року № 6-4546/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Житомирського району Житомирської області за межами населених пунктів Вертокиївської сільської ради та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123) для ведення особистого селянського господарства (01.03) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Житомирського району Житомирської області за межами населених пунктів Вертокиївської сільської ради (а.с.12, т.1).

На підставі рішення виконавчого комітету Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 30 червня 2016 року земельній ділянці загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер якої :02:000:1123, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства), що належить ОСОБА_1 , присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (а.с.13, т.1).

Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123) адреса: Житомирська обл., Житомирський р-н, с/р Вертокиївська зареєстровано 23 жовтня 2017 року за ОСОБА_1 (а.с.14-15, т.1).

Згідно листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області від 10.07.2018 року, при виході працівників Управління на місце за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, за даною адресою розташована земельна ділянка огороджена парканом, на якій розміщено металеві нежитлові споруди хмелекомплексу, належні ТОВ «Вертокиївка Хміль». Разом з тим, під час перевірки встановлено, що на існуючій бетонній технологічній площадці, яка була наявна станом на 13.04.2010 (інвентаризаційна справі №270, видана КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.04.2010 року), до хмелекомбайну ЛЧХ-2 в 2015 році, змонтовано технологічне обладнання хмелесушарку ПХБ-750). Відповідно до наданого під час перевірки ТОВ «Вертокиївка Хміль» висновку експертного дослідження №43/07-2018 від 03.07.2018 року, змонтована по АДРЕСА_1 , хмелесушарка ПХБ-750, не є об`єктом нерухомого майна, оскільки може бути переміщена у просторі без заподіяння їй шкоди, та є рухомим майном. Під час проведення перевірки за вищевказаною адресою виконання будівельних робіт не встановлено. У зв`язку з вищевикладеним на даний час в Управління відсутні підстави для реагування (а.с.16, т.1).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Г-239/0-273/6-18 від 08.02.2018 року, в результаті обстеження земельної ділянки встановлено, що ТОВ «Вертокиївка Хміль» зайняло частину земельної ділянки шляхом встановлення паркану, площею 0,2871 га, яка належить гр. ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101568816 від 26.10.2017 року (а.с.17, т.1).

Згідно акту обстеження земельної ділянки, складеного Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області 07.02.2018 року, відповідно до звернення гр. ОСОБА_1 ТОВ «Вертокиївка Хміль» зайняло частину земельної ділянки шляхом встановлення паркану, площею 0,2871 га, яка належить гр. ОСОБА_1 , на праві приватної власності відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101568816 від 26.10.2017 року. Викладене вище також підтверджується планом меж земельної ділянки, який виготовлений ФОП ОСОБА_2 (а.с.19-20, т.1).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки, складеного Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області 05.04.2018 року, відповідно до звернення ОСОБА_1 від 12.01.2018 ТОВ «Вертокиївка Хміль» зайняло частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101568816 від 26.10.2017 року, шляхом встановлення паркану, площею 0,2871 га. На вказаній частині земельної ділянки частково розташована будівля площею 0,0091 га. Викладене вище, підтверджується планом меж земельної ділянки, який виготовлений ФОП ОСОБА_2 (а.с.27-29, т.1).

На підставі свідоцтва про право власності від 21.12.2010 року ТОВ «Вертокиївка» на праві власності належав об`єкт, який в цілому складається із будівель двох хмелескладів та двох ангарів відповідно до інвентарної справи №270, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Вертокиївської сільської ради від 19.08.2010 року (а.с.167, т.1).

Розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації №522 від 25.05.2011 року надано ТОВ «Вертокиївка» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 30,2 га з метою передачі її в оренду для обслуговування господарських будівель (нежитлова будівля, адмінприміщення, 3 будівлі складу, будівля деревообробної майстерні, приміщення павільйону їдальні з господарськими будівлями, будівлі хмелекомплексу, автотракторного стану, тваринницького комплексу, виробничі будівлі) в зв`язку з переходом права власності на будівлі на території Вертокиївської сільської ради (а.с.61, т.2).

На замовлення ТОВ «Вертокиївка» ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» розробило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 28,7881 га з метою передачі її в оренду для обслуговування господарських будівель ТОВ «Вертокиївка» на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.59-60, т.2).

24 січня 2011 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради було зареєстровано право власності ТОВ «Вертокиївка» на будівлі хмелекоплексу за адесою: АДРЕСА_1 (а.с.168, т.2).

З технічної документації вбачається, що земельна ділянка площею 28,7881 га, що відводиться у користування на умовах оренди ТОВ «Вертокиївка», складається із окремих чотирьох земельних ділянок площею: 19,5072 га, 7,2264 га, 1,7316 га, 0,3229 га (а.с.64-66, т.2).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2016 року за ТОВ «Вертокиївка Хміль» 22.12.2016 року зареєстровано право власності на будівлі хмелекомплексу загальною площею 1588,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: хмелескладу, А площею 277,2 кв.м., хмелескладу, Б площею 277 кв.м., ангару хмелекомбайну, в площею 285,1 кв.м. та ангару хмелесушки, Г площею 749,1 кв.м. (а.с.166, т.1).

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира у справі № 278/2443/18 від 06 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Вертокиївка-Хміль» до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Вертокиївка», Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області про визнання незаконними та скасування наказів (а.с.72-76, т.2).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Вертокиївка-Хміль» залишено без задоволення. Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 06 вересня 2021 року залишено без змін (а.с.77-83, т.2).

Постановою Верховного Суду від 10 січня 2023 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року залишено без змін (а.с.84-99, т.2).

Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази будівництва (розміщення) ТОВ «Вертокиївка-Хміль» на земельній ділянці ОСОБА_1 будівлі (хмелесушарки) площею 0,0091 га, оскільки технологічна площадка, на якій у 2015 році розміщена така хмелесушарка, була збудована до 2010 року ТОВ «Вертокиївка», тобто до набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку. Факт самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 відповідачем, її розміру та об`єктів розташованих на ній, не підтверджується відповідним висновком судової експертизи у справі. Крім того суд дійшов висновку, що у ТОВ «Вертокиївка-Хміль» виникло право на оформлення права користування або права власності на земельну ділянку, необхідну для користування своєю власністю та її обслуговування, і при цьому воно не обмежено законом у термінах такого оформлення.

Колегія суддів погоджується із таким висновок суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Здійснюючи право на судовий захист, звертаючись до суду, особа повинна вказати суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

При вирішенні спору по суті важливе значення має встановлення наявності у особи, яка звернулась із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Частиною другою статті 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

За вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що у 2011 році за ТОВ «Вертокиївка» та у 2016 році за ТОВ «Вертокиївка-Хміль» було зареєстровано право власності на будівлі хмелекоплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області від 10.07.2018 року, при виході працівників Управління на місце за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що за даною адресою розташована земельна ділянка огороджена парканом, на якій розміщено металеві нежитлові споруди хмелекомплексу, належні ТОВ «Вертокиївка Хміль». Разом з тим, під час перевірки встановлено, що на існуючій бетонній технологічній площадці, яка була наявна станом на 13.04.2010 (інвентаризаційна справі №270, видана КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.04.2010 року), до хмелекомбайну ЛЧХ-2 в 2015 році, змонтовано технологічне обладнання хмелесушарку ПХБ-750). Відповідно до наданого під час перевірки ТОВ «Вертокиївка Хміль» висновку експертного дослідження №43/07-2018 від 03.07.2018 року, змонтована по АДРЕСА_1 , хмелесушарка ПХБ-750, не є об`єктом нерухомого майна, оскільки може бути переміщена у просторі без заподіяння їй шкоди, та є рухомим майном. Під час проведення перевірки за вищевказаною адресою виконання будівельних робіт не встановлено.

Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123) адреса: Житомирська обл., Житомирський р-н, с/р Вертокиївська зареєстровано 23 жовтня 2017 року за ОСОБА_1 .

З наведеного слідує, що технологічна площадка, на якій у 2015 році розміщена хмелесушарка, була збудована до 2010 року ТОВ «Вертокиївка», тобто до набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку.

Належних та достатніх доказів на підтвердження факту самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки та здійснення перешкод власнику земельної ділянки у користуванні нею, у передбаченому ст. 12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази накладення ділянки з кадастровим номером :02:000:1123 на інші земельні ділянки або перетин з ними. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів, що він, виходячи з вимог земельного законодавства, набув законні права на частину земельної ділянки, яка входить до складу земель колективної форми власності, що зазначені в державному акті на право колективної власності від 10 червня 1997 року серії ЖТ-08-05 № 000164, тобто має на неї права, які у разі їх порушення, оспорення чи невизнання повинні бути захищені судом.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У частинах першій-третій статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, шляхом одержання громадянами земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Аналіз вказаних норм свідчить, що повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність розмежовані. Особи, зацікавлені в одержанні у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, в межах норм безоплатної приватизації можуть реалізувати це право шляхом звернення до відповідного органу, зокрема органу виконавчої влади, якщо земельна ділянка, яку бажає отримати зацікавлена особа, знаходиться у державній власності або до органу місцевого самоврядування, якщо земельна ділянка знаходиться у комунальній власності.

Право держави чи територіальної громади на земельні ділянки підлягає державній реєстрації, що здійснюється в порядку, встановленому законом. Саме з моменту державної реєстрації права комунальної власності територіальна громада вправі здійснювати повноваження, передбачені частиною першою статті 122 ЗК України, щодо передачі земельних ділянок у власність із земель комунальної власності. До цього надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, здійснюється органами виконавчої влади.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ТОВ «Вертокиївка-Хміль» посилається на те, що на належну йому земельну ділянку накладається земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:1123.

Однак, у матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази наявності у ТОВ «Вертокиївка-Хміль» права на земельну ділянку, на яку, на його думку, накладається земельна ділянка ОСОБА_1 .

Крім того, під час розгляду справи №278/2443/18 судами було встановлено, що відповідно до висновку Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 17 лютого 2016 року № 19-603-99.4-1018/2-16 та довідки Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 15 грудня 2015 року № 34-603-99.5-4122/15-15, земельна ділянка загальною площею 0,7704 га, що надана ОСОБА_1 , виділена із земель державної власності сільськогосподарського призначення, відноситься до земель запасу.

У висновку також зазначено цільове використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, на земельній ділянці відсутні будівлі та споруди.

Розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 25 травня 2011 року № 522 надано дозвіл ТОВ «Вертокиївка» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 30,2 га, з метою передачі її в оренду для обслуговування господарських будівель (нежитлова будівля, адміністративне приміщення, три будівлі складу, будівля деревообробної майстерні, приміщення павільйону їдальні і господарськими будівлями, будівлі хмелекомплексу, автотракторного стану, тваринницького комплексу, виробнича будівля) у зв`язку з переходом права власності на будівлі на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Суди також встановили, що ТОВ «Вертокиївка» не ліквідовано, на час розгляду справи існують дві юридичні особи як ТОВ «Вертокиївка», так і ТОВ «Вертокиївка-Хміль». До суду не надано доказів переходу до ТОВ «Вертокиївка-Хміль» земельної ділянки, що входить до складу земель колективної форми власності, відповідно до рішення загальних зборів учасників від 08 січня 2014 року, оформленого протоколом від 08 січня 2014 року №1.

Земельній ділянці, що перебуває під будівлями хмелекомплексу на АДРЕСА_1 кадастровий номер не присвоєно, а відповідно до даних публічної Кадастрової карти України земельна ділянка не сформована.

В даній справі відповідач ТОВ «Вертокиївка-Хміль» також не довів належними, достатніми та допустимими доказами наявність у нього права на земельну ділянку, на яку, на його думку, накладається земельна ділянка ОСОБА_1 .

Акт узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Вертокиївська сільська рада від 17.03.2016 року, що міститься в проекті із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , містить опис меж, відповідно до яких від А до Б користування ОСОБА_1 :02:000:0846); Б до В землі Вертокиївської сільської ради (не надані у власність і користування); В до А землі загального користування (дорога).

Враховуючи вищенаведене, суди дійшли висновків про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Вертокиївка-Хміль», оскільки спірна земельна ділянка загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123) виділена ОСОБА_1 із земель запасу.

Відповідно до частини 4 статті 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції у даній справі дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову у зв`язку із його недоведеністю, виклавши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині зустрічного позову на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, колегія суддів відхиляє з огляду наступне.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Для застосування підстави закриття провадження у справі передбаченої пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України необхідна одночасна наявність трьох складових: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21, від 31 січня 2022 року у справі № 569/9506/21, від 07 вересня 2023 року у справі № 750/9187/22, від 17 квітня 2024 року у справі № 669/417/22.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України

У справі №278/2443/18 ТОВ «Вертокиївка-Хміль» зверталося із позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із вимогами про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 30.12.2013 року за №ЖТ/:02:000/00001608 та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 18.07.2017 року № 6-4546/14-17-СГ, якими було надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території: Житомирського району, Вертокиївської сільської ради; орієнтовний розмір земельної ділянки 1.0000 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (01.03) та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 на території Житомирського району, за межами населених пунктів Вертокиївської сільської ради.

Як на підставу позову посилалося на те, що вказані накази є незаконними, оскільки земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:1123 розміщена (накладається) на земельну ділянку, яка належить товариству, як правонаступнику КСП «Вертокиївка», відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю від 10.06.1997, серія ЖТ-08-05 № 000164, згідно з яким КСП «Вертокиївка» було передано в колективну власність 1 861,1 га землі для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Вертокиївської сільської ради народних депутатів від 19.12.1996. Доказів, які б підтверджували передачу вказаної вище ділянки до земель запасу, в т.ч. на підставі згаданого проекту землеустрою, немає. Тому, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не наділене повноваженнями щодо передачі земельних ділянок колективної власності у власність або користування. У свою чергу в результаті видання оскаржуваних наказів відбулася незаконна зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, так як ані КСП «Вертокиївка», ані ТОВ «Вертокиївка» не надавали та із відповідними заявами не звертались.

У справі, що переглядається, ТОВ «Вертокиївка-Хміль» звернулося із позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із вимогами про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 18.07.2017 року № 6-4546/14-17-СГ, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 на території Житомирського району, за межами населених пунктів Вертокиївської сільської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1123 разом із скасуванням кадастрового номера, скасування державної реєстрації та припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,7704 га (кадастровий номер :02:000:1123).

Підставою позову зазначає, що у власність ОСОБА_1 була незаконно передана земельна ділянка, на якій вже знаходилось майно (паркан та технологічна площадка із змонтованою хмелесушкою ПХБ-750), що правомірно належало на той час ТОВ «Вертокиївка-Хміль». Приймаючи оскаржуваний наказ Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області було відомо про розроблення ТОВ «Вертокиївка» та перебуваючи на затвердженні проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою передачі її в оренду, площею 28,7881 та для обслуговування господарських будівель ТОВ «Вертокиївка» на території Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у справі №278/2443/18 та у даній справі підстави позову є різними, а отже, оскільки нетотожність хоча б одного з елементів (сторони, підстави або предмету спору) не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору, відсутні підстави для застосування положень пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі ТОВ «Вертокиївка-Хміль» на порушення судом норм процесуального права при прийнятті відповіді на відзив на позов не свідчить про незаконність, необґрунтованість рішення суду.

Інші доводи наведені в апеляційних скаргах не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці.

Таким чином, доводи апеляційних скарг спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вертокиївка-Хміль» залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 липня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2025 року.

Головуючий Судді