РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 684/405/24

Провадження № 2/684/9/2025

21 лютого 2025 року селище Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.,

за участі секретаря с/з Гонти Н.І.,

прокурора Летичівської окружної прокуратури Лютака Б.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Керницької О.В.,

представника відповідача СФГ «Поділля» - Баранова М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом в.о. керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Старосинявської селищної ради до ОСОБА_1 , Селянського (фермерського) господарства «Поділля» про витребування земельної ділянки у комунальну власність,

в с т а н о в и в:

В.о керівника Летичівської окружної прокуратури В.Гриньків звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Старосинявської селищної ради до ОСОБА_1 , Селянського (фермерського) господарства «Поділля» про витребування земельної ділянки у комунальну власність.

В обґрунтування позову посилається на те, що Старосинявською селищною територіальною громадою в особі Старосинявської селищної ради 13 грудня 2018 року зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:052:0015 площею 69,4385 га на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26 вересня 2018 року №22-6558-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», рішення сесії Старосинявської селищної ради №25/2018 від 31 жовтня 2018 року «Про надання згоди на прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність», акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 28 вересня 2018 року.

В подальшому, рішенням сесії Старосинявської селищної ради №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення ділянки із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності (землі запасу) у власність ОСОБА_1 за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної ради та надано в межах норм безоплатної приватизації у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,4376 га з кадастровим номером :06:052:0046 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності. Вказану земельну ділянку відведено у власність ОСОБА_1 за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :06:052:0015 площею 69,4385 га, що підтверджується рішенням Старосинявської селищної ради №186/2020 від 16 липня 2020 року.

На підставі рішення Старосинявської селищної ради №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року 11 жовтня 2021 року було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:052:0046 за ОСОБА_1 в подальшому відповідно до договору оренди б/н від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 передав вказану земельну ділянку в оренду СФГ «Поділля» строком на 10 років.

Прокурор в позові посилається на те, що ОСОБА_1 набуто у приватну власність зазначену земельну ділянку на підставі незаконного рішення Старосинявської селищної ради №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року, яке всупереч вимог ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняте за відсутності необхідної кількості голосів (кворуму).

Законом України № 1423-ІХ від 28.04.2021, що набрав чинності 27.05.2021, внесено зміни до ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно яких з 27 травня 2021 року для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про безоплатну передачу земельної ділянки комунальної власності у приватну власність необхідним є щоб за прийняття такого рішення проголосували не менше як дві третини депутатів від загального складу відповідної ради. Враховуючи, що загальний склад Старосинявської селищної ради становить 26 депутатів та відсутності селищного голови, який не брав участі у голосуванні, відповідно до вказаних вимог Закону рішення щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність вважається прийнятим, якщо за нього подано щонайменше 18 голосів депутатів. За прийняття рішення Старосинявської селищної ради №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року, яким передано в порядку безоплатної передачі земельну ділянку у власність, в тому числі ОСОБА_1 проголосувало лише 17 депутатів ради, при цьому селищний голова був відсутній та не голосував, тому враховуючи вказані вимоги Закону дане рішення вважається таким, що не прийнято.

Однак, службові особи Старосинявської селищної ради за відсутності достатньої кількості голосів депутатів, а саме двох третіх від загального складу ради, склали та підписали рішення №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року, згідно якого передано земельну ділянку комунальної власності у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 . За фактом неналежного виконання своїх службових обов`язків службовими особами Старосинявської селищної ради внесено відомості до ЄРДР за № 000548 за ч.2 ст.367 КК України, досудове розслідування в якому триває.

Враховуючи викладене, прокурор вказує, що ОСОБА_1 набув у приватну власність змелену ділянку незаконно та не мав права на передачу її у користування, а СФГ «Поділля» набуло у користування земельну ділянку від особи, яка не мала права її передавати. Таким чином, спірна земельна ділянка незаконно вибула із власності держави поза її волею, тому наявні підстави відповідно до вимог ст.ст.387, 388 ЦК України для її витребування у комунальну власність Старосинявської селищної ради.

За цих обставин прокурор просить суд витребувати у ОСОБА_1 та у СФГ «Поділля» на користь Старосинявської селищної територіальної громади в особі Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області () земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :06:052:0046 площею 1,4376 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної ради Хмельницького (колишнього Старосинявського) району Хмельницької області та стягнути з відповідачів по справі на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір, сплачений за пред`явлення цього позову та за подання заяви про забезпечення позову.

Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

26 серпня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Керницька О.В. подала відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечує позовні вимоги прокурора, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 є власником земельної для ведення особистого селянського господарства площею 1,4376 га з кадастровим номером :06:052:0046, право власності на яку набув добросовісно, тому це майно у нього на підставі ст.388 ЦК України витребувано бути не може, йому не були відомі обставини щодо відсутності кворуму під час прийняття рішення у 2021 році про передачу у власність земельної ділянки, тому він мав законні сподівання, що Старосинявська селищна рада діяла в межах своїх повноважень. Саме по собі прийняття рішення з порушенням певного порядку про передання земельної ділянки у власність не є достатньою підставою для позбавлення особи права власності, адже це буде суперечити статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Задоволення позову порушить принцип «належного врядування», оскільки потреба виправити допущену в минулому «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте відповідачем. Також представник відповідача вважає, що прокурором обрано неефективний спосіб захисту, та вважає, що визнання незаконним та скасування рішення сесії Старосинявської селищної ради №65-13/2021 від 06.08.2021 є ефективним у даному спорі у поєднанні із вимогою про витребування земельної ділянки у останнього власника. Крім цього, представник відповідача вказує, що на її думку, не доведено прокурором наявність порушення прав Старосинявської селищної ради, оскільки саме селищна рада допустила порушення інтересів у спірних правовідносинах. З врахуванням наведеного, у задоволення позову просить відмовити.

02 вересня 2024 року представник відповідача керівник СФГ «Поділля» Сопрук А.А. подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву посилається на те, що рішення сесії Старосинявської селищної ради №65-13/2021 від 06.08.2021 додане до відповідний протоколів, підписане селищним головою, що узгоджується із положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламентом селищної ради, та спростовує твердження прокурора про те, що рішення не приймалося. Обставини, встановлені в ході досудового розслідування кримінального провадження №000548 щодо незаконності рішення, а саме підробки (хоча прокурор і прямо не вказує на підробку), щодо виділення земельної ділянки не мають значення для справи, так як преюдиційне значення згідно ст.82 ЦПК надано лише вироку суду у кримінальному провадженні. Зважаючи на те, що рішення ради розглядалось на пленарному засіданні, підписане уповноваженою особою, оприлюднене на офіційному сайті та оскільки факт підробки рішення належним чином не встановлений, зазначені у позові обставини є лише гіпотезою прокуратури, до матеріалів справи прокурором не долучено рішення суду, яким би у судовому порядку підтверджувався факт незаконності рішення селищної ради. В свою чергу ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, він не знав про наявність перешкод для отримання земельної ділянки у власність від Старосинявської селищної ради, законних підстав для відмови у задоволенні його клопотання про отримання земельної ділянки у власність не було, як і не існувало жодних обтяжень в реєстрах на момент державної реєстрації права власності, тому витребування земельної ділянки буде втручанням у мирне володіння майном та порушенням 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також представник відповідача вважає, що прокурором не дотримано вимог ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», оскільки висновок прокурора про бездіяльність органу місцевого самоврядування є передчасним, так селищною радою направлялися звернення щодо бездіяльності органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №000548.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор Летичівської окружної прокуратури Лютак Б.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позові.

Представник Старосинявської селищної ради Паращина Г.В. у судовому засіданні заперечила відносно задоволення позову, зазначивши, що Старосинявська селищна рада не підтримує позов та висловлює позицію про те, що до завершення розслідування кримінального провадження №000548 за ознаками ч.2 ст.367 КК України утримується від будь-яких дій щодо спірної земельної ділянки, та зауважила, що рішення селищної ради про передачу земельної ділянки не скасоване. В подальшому представник Старосинявської селищної ради подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Керницька О.В. у судовому засіданні позов не визнала, підтримала позицію, викладену у відзиві на позов, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора. Також висловила думку про те, що провадження у даній справі в частині вимог до відповідача СФГ «Поділля» підлягає закриттю, так як вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача СФГ «Поділля» Баранов М.С. у судовому засіданні заперечив відносно задоволення позовних вимог, підтримав поданий відзив та просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року закрито провадження у справі в частині вимог до Селянського (фермерського) господарства «Поділля» про витребування у СФГ «Поділля» на користь територіальної громади в особі Старосинявської селищної ради земельної ділянки, роз`яснивши прокурору, що розгляд зазначених вимог віднесений до юрисдикції господарського суду.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов про витребування земельної ділянки від ОСОБА_1 у комунальну власність підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-6558-СГ від 26 вересня 2018 року передано Старосинявській селищній раді Старосинявської селищної об`єднаної територіальної громади Старосинявського району Хмельницької області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 8973,2999 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної об`єднаної територіальної громади Старосинявського району Хмельницької області, в тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :06:052:0015 площею 69,4385 га (додаток до наказу №22-6558-СГ від 26 вересня 2018 року, №650). (а.с. 23-76 Том 1)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №381009556 від 31 травня 2024 року державним реєстратором проведено реєстрацію права права власності земельної ділянки з кадастровим номером :06:052:0015 площею 69,4385 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, номер відомостей про речове право 29487561, власник: Територіальна громада в особі Старосинявської селищної ради ().

Рішенням Старосинявської селищної ради №186/2020 від 16 липня 2020 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності площею 69,4385 га з кадастровим номером :06:052:0015 зі зміною виду цільового призначення на для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2, 00 га з метою подальшої передачі у власність ОСОБА_1 (а.с.149 Том 1)

Рішенням Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення громадянам, в тому числі ОСОБА_1 , земельних ділянок із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства (01.03) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами населених пунктів території Старосинявської селищної ради; згідно п.11 рішення надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,4376 га з кадастровим номером :06:052:0046 для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 81, 120-141 Том1)

На підставі рішення Старосинявської селищної ради №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року державним реєстратором 11 жовтня 2021 року було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 1,4376 га з кадастровим номером :06:052:0046 за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (а.с. 77-80 Том 1)

Згідно з договором оренди землі від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 передав вказану земельну ділянку в оренду СФГ «Поділля» строком на 10 років, право оренди земельної ділянки зареєстровано 09.12.2021 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про речове право45605585. (а.с.83-85 Том 1)

З матеріалів справи встановлено, що земельна ділянка площею 1,4376 га з кадастровим номером :06:052:0046 для ведення особистого селянського господарства, яка за рішенням №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року передана у власність ОСОБА_1 раніше не перебувала в його користуванні, не є успадкованою, відсутні відомості щодо наявності на земельній ділянці будинків, будівель чи споруд. (а.с.95-110 Том 1)

Згідно з витягом з протоколу №13 пленарного засідання тринадцятої чергової сесії Старосинявської селищної ради від 06 серпня 2021 року за прийняття рішення № 65 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність» проголосували «за» 17 депутатів, 9 депутатів були відсутні. (а.с.111-119)

Вказана обставина підтверджується також копією Форми 1-ПГ Результати поіменного голосування 06 серпня 2021 року тринадцята чергова сесія восьмого скликання «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність» (в цілому) із списком депутатів 26 та селищний голова, з яких проголосували «за» 17 депутатів, 9 депутатів були відсутні, в тому числі селищний голова. (а.с. 148 Том1)

Постановою № 4 Старосинявської селищної територіальної виборчої комісії від 08 грудня 2020 року визнано обраними депутатами Старосинявської селищної ради 26 депутатів.

Постановою № 3 Старосинявської селищної територіальної виборчої комісії від 08 грудня 2020 року визнано обраним Старосинявським селищним головою ОСОБА_2 (а.с.86-87, 88-89 Том 1)

01 вересня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслядувань за №000548 внесено відомості за ознаками ч.2 ст.367 КК України про те, що службові особи Старосинявської селищної ради, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, не переконавшись в наявності достатньої кількості голосів депутатів селищної ради, а саме 2/3 голосів, склали та підписали рішення №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність», внаслідок чого земельні ділянки незаконно вибули з власності територіальної громади, чим спричинено тяжкі наслідки державним інтересам.

На час розгляду справи досудове розслідування вказаного кримінального провадження не закінчене.

21 червня 2024 року Старосинявська селищна рада повідомила керівника Летичівської окружної прокуратрури про те, що до складу ради входить 26 депутатів та селищний голова, тому для прийнятті рішення відповідно до ч.2 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», яке потребує не менше 2/3 голосів, за нього мають проголосувати 18 осіб з правом голосу, 06 серпня 2021 року на тринадцятій черговій сесії восьмого скликання проект рішення «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність» отримав підтримку у 17 голосів, тому рішення не прийняте та волі територіальної громади, від імені якої діє Старосинявська селищна рада, не було, проте селищний голова Здебський В.Е. виготовий та підписав офіційний документ рішення №65-13/2021. Оскільки розпочано кримінальне провадження №000548 за ч.2 ст.367 КК України, факт підробки документів не доведений у судовому порядку, Старосинявська селищна рада до завершення розслідування кримінального провадження №000548 за ознаками ч.2 ст.367 КК України та винесення вироку утримується від будь-яких дій щодо зазначених рішень та земельних ділянок. (а.с.191-192 Том 1)

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Статті 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Згідно частини 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (пункт б частини першої статті 81 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини п`ятої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

За змістом частини третьої статті 24 вказаного Закону органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуючись у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

В силу вимог ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021, що набрав чинності 27 травня 2021 року, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Судом встановлено, що загальний склад Старосинявської селищної ради Хмельницької облаті станом на 06 серпня 2021 року становив 26 депутатів, а за прийняття рішення № 65 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність» про передачу відповідачу у власність земельної ділянки проголосували «за» 17 депутатів, голова ради участі у голосуванні не брав.

За математичним визначенням дві третини від 26 голосів становить 17,33 (26:3х2), тому, виходячи із вимоги Закону щодо його прийняття не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради, а кожен депутат має один голос, рішення вважається ухваленим, якщо за нього проголосувало мінімум 18 депутатів селищної ради, оскільки 17 голосів становить менше ніж дві третини необхідних голосів від загального складу ради.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду по справі №826/2184/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.02.2019 по справі №826/2184/17 вирішувала питання формування єдиної правозастосовчої практики стосовно правомочності засідання у випадку коли воно є правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин від його складу.

Суд вказав, що за математичним (арифметичним) визначенням дві третини від 11 становить 7,3333 (11:3х2). При приведенні цього числа до цілого за математичними правилами воно підлягає округленню в бік зменшення, тобто до 7. Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні дійшла висновку про те що, застосування правил математичного округлення до найближчого натурального числа при визначенні кількості осіб для прийняття відповідного рішення є необґрунтованим, оскільки встановлений імперативний мінімум кількісного складу для правомочності засідання (дві третини), повинні бути на такому засіданні присутні більше 7 осіб, тому засідання правомочними є при присутності не менше 8 осіб з 11, а тому застосування правил математичного округлення до найближчого натурального числа є необґрунтованим.

При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що аналогічний підхід до визначення кворуму був застосований у рішенні Ради суддів України від 07 лютого 2018 року № 10 щодо тлумачення словосполучення «не менше двох третин від складу суду», відповідно до якого кількість членів, яка дорівнює або перевищує математичну величину двох третин, є цілим натуральним числом.

Крім цього, суд враховує наявний в матеріалах справи лист роз`яснення Комітету Верхованої Ради України з питань організації державної влади, місцевого самоврядування, регіонального розвитку та містобудування №04-23/15-2024/27450 від 06 лютого 2024 року, згідно якого роз`яснено, що при загальному складі місцевої ради, який становить 26 депутатів, у випадку, коли відповідний голова не бере участі у голосуванні, розрахунок кваліфікованої більшості депутатів слід вести від числа 26, таке рішення вважатиметься прийнятим, якщо за нього буде подано щонайменше 18 голосів депутатів учасників голосування, зазначене число є мінімальним, що відповідає вимозі не менш як двох третин голосів від загального складу ради. (а.с.90-91 Том 1)

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що рішення Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області №65-13/2021 від 06 серпня 2021 року про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, за відсутності достатньої кількості голосів, так як за його прийняття проголосувало менше двох третин депутатів від загального складу ради, в силу вимог ч.2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є є таким, що не прийняте, а ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з порушенням вимог Закону.

Таке рішення не створює правових наслідків незалежно від того чи було воно скасовано.

Згідно з частиною першою статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з ч.8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Воля територіальної громади як власника, може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15, від 25 січня 2017 року у справі № 916/2131/15, а також постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 916/2130/15, від 05 грудня 2018 року у справі №522/2110/15-ц.

Розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності територіальної громади, органом місцевого самоврядування не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, не може бути оцінено як вираження волі територіальної громади, тому відчужене таким чином майно підлягає витребуванню на підставі статей 387-388 ЦК України.

Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною першою статті 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України).

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34). Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16 (пункти 148-150).

Відповідно до п.52 постанови Великої Палати Верховного Суду №922/614/19 від 11.02.2020 року позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених наказів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані. Подібні за змістом висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19) щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.

Також, у п. 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 зазначено, що для витребування майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, від 01.10.2019 у справі № 911/2034/16, від 15.10.2019 у справі №911/3749/17, від 19.11.2019 у справі № 911/3680/17.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19).

Беручи до уваги факт незаконного вибуття з володіння територіальної громади спірної земельної ділянки поза її волею, з огляду на те, що вибуття земельної ділянки з володіння відбулось на підставі рішення, яке не відповідає вимогам чинного законодавства та не прийняте у передбачений законом спосіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для витребування такої земельної ділянки на користь Старосинявської селищної територіальної громади, представницьким органом якої в силу Закону є Старосинявська селищна рада, та вважає, що обраний прокурором спосіб захисту прав територіальної громади шляхом витребування земельної ділянки у відповідача в даній справі є належним та ефективним.

Аналогічними міркуваннями керувався Верховний Суд у постановах від 24 січня 2024 року у справі № 379/818/22, від 10.01.2025 року у справі № 314/1868/22.

Суд зауважує, що для витребування нерухомого майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника. Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Виходячи з обставин справи, належним способом захисту прав територіальної громади є вимога про витребування майна із володіння відповідача, а рішення суду про витребування з незаконного володіння земельної ділянки є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за особою, на користь якої витребувано, в даному випадку Старосинявської селищної територіальної громади в особі Старосинявської селищної ради Хмельницького району, та призведе до відновлення порушеного права територіальної громади, тому доводи відповідачів щодо обрання прокурором неефективного способу захисту прав суд відхиляє.

При цьому, при вирішенні вимог про витребування майна суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

В питаннях оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за виключенням випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах «Спорронґ і Льоннорт проти Швеції», «Булвес» АД проти Болгарії»).

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05.07.2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 05.07.2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 04.09.2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06.11.2008 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судом обставини, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Земля, як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади або органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної або комунальної власності.

Прийняття рішення про передачу земель державної або комунальної власності в приватну власність позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної або комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади або органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Визначаючи наявність суспільного інтересу у поверненні земельної ділянки територіальній громаді, суд звертає увагу, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність та повернення у власність територіальної громади землі, яка вибула з власності незаконно поза її волею.

Таким чином, судом перевірено, що втручання у власність відповідача є законним, переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Посилання представника відповідача на судову практику, викладену постановах від 07 серпня 2024 року у справах № 308/12875/18, №308/2662/18 не є релевантним щодо даної справи, так як в зазначених справах земельні ділянки на час прийняття рішення перебували у користуванні особи, були призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельна ділянка, яка перебувала в користуванні передана особі, як власнику будинку, на якій він був розташований.

Щодо доводів відповідачів про відсутність підстав у прокурора для подачі позову в інтересах Старосинявської селищної ради, так як не доведено порушення прав, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести, крім наведеного підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначені правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18.

Виходячи із контексту правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання.

При зверненні до суду з позовом у цій справі прокурор належним чином обґрунтував необхідність його звернення до суду та посилався на порушення інтересів держави тим, що земельна ділянка комунальної форми власності вибула із власності територіальної громади з порушенням чинного законодавства. Право власності на землі комунальної власності належить територіальній громаді, яка реалізовує це право через відповідні органи місцевого самоврядування. Водночас, уповноважений орган Старосинявської селищної територіальної громади, представницьким органом якої в силу Закону є Старосинявська селищна радане вживає заходів для захисту прав територіальної громади та витребування земельної ділянки із незаконного володіння, у тому числі після отримання повідомлення прокурора, надісланого у порядку виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Про відсутність намірів самостійно вживати заходів представницького характеру, спрямованих на усунення виявлених порушень та поновлення інтересів територіальної громади шляхом пред`явлення позову про витребування земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади до завершення розслідування кримінального провадження №000548 за ознаками ч.2 ст.367 КК України Старосинявська селищна рада повідомила прокуратуру відповідним листом від 21 червня 2024 року, та цю обставину також підтвердила в судовому засіданні представник Старосинявської селищної ради.

Суд зауважує, що відсутність вироку суду у кримінальному провадженні не свідчить про відсутність порушення прав та інтересів територіальної громади, із володіння якої незаконно вибула земельна ділянка комунальної власності, так вказані обставини доводяться сукупністю доказів в межах розгляду цивільної справи.

Порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Вирок суду у кримінальному провадженні згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України є обов`язковим в лише питанні про те, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім цього, із постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року № 914/3224/16 слідує, що оскільки право власності територіальної громади на спірну земельну ділянку було порушено в момент її вибуття з комунальної власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли відповідна рада довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з комунальної власності у володіння іншої особи. Порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи.

У даній справі встановлено порушення інтересів територіальної громади, як власника землі комунальної власності, метою поданого позову є захист прав Старосинявської об`єднаної територіальної громади шляхом витребування земельної ділянки на її користь, а Старосинявська селищна рада у даних правовідносинах діє як представницький орган територіальної громади, на користь якої витребовується земельна ділянка, на яку також буде покладено обов`язок щодо виконання рішення суду.

Щодо позиції представника Старосинявської селищної ради, яка в судовому засіданні пояснила, що не підтримує поданий прокурором позов та просить відмовити у його задоволенні, суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.57 ЦПК України відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

У даній справі Старосинявська селищна рада не подавала заяви про відмову від позову, натомість прокурор після заперечень представника Старосинявської селищної ради підтримував позов та наполягав на розгляді справи по суті.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 зазначила, що якщо компетентний орган не підтримав позов, пред`явлений прокурором в інтересах держави, це не може бути беззаперечним підтвердженням того, що інтереси держави не потребують захисту. Цей факт актуальності захисту інтересів держави підлягає з`ясуванню з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, за наслідками оцінки наданих учасниками справи доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що формально непідтримання Радою позову не є перешкодою для розгляду позову прокурора, проте таке рішення має бути оцінене в контексті того, чи відповідатиме задоволення позову прокурора інтересам держави та територіальної громади.

У даній справі, враховуючи, що земельна ділянка комунальної власності вибула з володіння власника (територіальної громади) поза волею належного розпорядника, на підставі дій, які не відповідають вимогам чинного законодавства, за відсутності прийнятого рішення про передачу земельної ділянки безоплатно за рахунок земель комунальної власності у приватну власність, суд прийшов до висновку, що задоволення позову про витребування земельної ділянки від особи, яка незаконно отримала її власність, призведе до забезпечення інтересів територіальної громади, як правомочного власника земельної ділянки комунальної власності, представницьким органом якої є селищна рада.

Право власника витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність її відчуження на користь фізичної особи передбачене учинному законодавстві України. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель сільськогосподарського призначення.

За таких обставин, позовні вимоги про витребування земельної ділянки від ОСОБА_1 у комунальну власність підлягають задоволенню, а судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, зважаючи на задоволення однієї позовної вимоги, вважає, що з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду за одну вимогу в сумі 3028 грн та за заяву про забезпечення позову в сумі 1514 грн, а всього 4542 грн. понесених судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 264-265, 346 ЦПК України, ст.ст. 12, 80, 83, 90, 116, 118, 122 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 387, 388 ЦК України суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги про витребування земельної ділянки від ОСОБА_1 у комунальну власність задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 на користь Старосинявської селищної територіальної громади в особі Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області () земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :06:052:0046 площею 1,4376 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Старосинявської селищної ради Хмельницького (колишнього Старосинявського) району Хмельницької області.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0002814) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4542 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Летичівська окружна прокуратура, місцезнаходження: вул. Чорновола, 3, смт Летичів, Хмельницький район, Хмельницька область, код ЄДРПОУ Хмельницької обласної прокуратури 02911102.

Старосинявська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, місцезнаходження: вул. І.Франка, 8, селище Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Селянське (фермерське) господарство «Поділля», місцезнаходження: вул. Заводська,119, селище Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, .

Повне судове рішення складено 26 лютого 2025 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.