Справа №745/78/25
Провадження №2/745/77/2025
Р І Ш Е Н Н Я
25.02.2025 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., за участі секретаря судового засідання Петрикій І.Ю., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сосницької селищної ради Корюківського району Чернігівської області, третьої особи Менської державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Сосницької селищної ради Чернігівської області, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськиими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про народження, яке написано російською мовою, прізвища позивачки та її матері написано одинаково « ОСОБА_4 ». У свідоцтві про смерть прізвище матері позивачки вказано як « ОСОБА_5 ». Дана помилка сталася в результаті невірного перекладу прізвища матері позивачки з російської мови на українську при видачі останній паспорта.
Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, але не може реалізувати свої права на будинок в порядку спадкування, в зв`язку з тим, що у матері не було правовстановлюючого документу на спадковий будинок та із-за іншого прізвища матері. Нотаріус не видає позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку з цими причинами. Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги вони підтримують повністю. Представник відповідача Сосницької селищої ради в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається визнання позовних вимог. Представник Менської державної нотаріальної контори надала до суду листа про розгляд справи за її відсутності без заперечень щодо позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити в зв'язку з визнанням відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, в порядку, визначеному ст. 206 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , (а.с. 11). ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , (а.с. 18). Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 і відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та неналежного підтвердження родинних відносин з ОСОБА_3 , (а.с. 17). Із копії технічного паспорту та довідки-характеристикиКП "Зодчий" від 06.02.2023 року будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; має загальну площу приміщень 76,5 кв. метрів, право власності не зареєстроване, (а.с. 12-16). Згідно з копією паспорта серії НОМЕР_3 , виданого Сосницьким РВ УМВС, ОСОБА_1 заеєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , із 12 травня 1996 року, (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вiдповiдно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК Укpаїни, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення даного факту необхідно заявниці для прийняття спадщини. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Однак, суд зазначає, що під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року, положення ст.ст. 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону. До правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме, право власності на майно, яке належало колгоспному двору, і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов`язкову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськиими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Керуючись ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 328, 392 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстрованим в Мін`юсті 18.02.2002 року за №157/6445, ст. 100 ЦК УРСР 1963 року, та ст.ст. 12, 13, 200, 206, 263-265, 273, 315, 319 ЦПК України, В И Р І Ш И В: Встановити факт, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськиими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя О.М.Даньков