Справа № 215/7039/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Савельєвої Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

06.11.2024 ТдВ «СК «ГАРДІАН» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якій просило стягнути з відповідача 31800 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, понесені судові витрати з надання правової допомоги в розмірі 2000 грн. та по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

В обгрунтування позову вказує, що 09.06.2020 року між ТДВ «СК «Гардіан» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № AP-0268584, забезпечений транспорт «ВАЗ 2108», д.р.н. НОМЕР_1 .

07.06.2021 року близько 22 год. 50 хв., в місті Кривому Розі по вулиці В. Терещенка біля буд. 3, водій ОСОБА_1 керував транспорним засобом «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп?яніння, огляд проводився на місці, зупинки транспортного засобу за допомогою газоналізатору Драгер 6820. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив пункт 2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, 07.06.2021 о 22 год. 50 хв., в місті Кривому Розі по вул.В. Терещенка біля будинку 3, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_2 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати рух автомобіля, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mercedes-Benz» д.р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 , який припаркований по ходу руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив пункт 2.3 «б». 12.1. 12.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.р.н. НОМЕР_3 . з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого, як водія, яке забезпеченого автомобіля «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_4 , була застрахована у ТДВ «ГАРДІАН», згідно поліса № AP-0268584. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнано ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ВАЗ 2108», СА3410BI, що підтверджується постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу в справі № 215/3854/21 від 19.07.2021.

Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ № AP-0268584, на підставі страхового акту № G-1159 заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.р.н. НОМЕР_5 , складає 31 800, 00 грн. В зв?язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «ГАРДІАН» відшкодувало власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.р.н. НОМЕР_5 , витрати на ремонт автомобіля в сумі 31 800, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17434, від 09.07.2021. Оскільки, ТДВ «СК «ГАРДІАН» сплатило за ремонт автомобіля «Mercedes-Benz», д.р.н. НОМЕР_3 , страхове відшкодування в розмірі 31 800, 00 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, із вимогами про відшкодування збитків, про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 31 800, 00 грн., проте відповідач проігнорував дані звернення, тому позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання представник позивача Капля А.С. не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно отриманого повернутого поштового повідомлення, а.с. 47-48, 52-53, а також за допомогою оголошення про виклик відповідача, яке було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 51, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 16.01.2025, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, 26.02.2025 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 визнано винним за постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2021 по справі №215/3854/21 за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, з подіями викладеними в постанові, 07.06.2021 року близько 22 год. 50 хв., в місті Кривому Розі по вул. В. Терещенка біля буд. 3, водій ОСОБА_1 керував транспорним засобом «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп?яніння, огляд проводився на місці, зупинки транспортного засобу за допомогою газоналізатору Драгер 6820. Крім того, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_2 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати рух автомобіля, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mercedes-Benz» д.р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 , який припаркований по ходу руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, що також узгоджується з відповіддю НПУ (а.с.12-13, 32-33).

Станом на 07.06.2021 ТЗ «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_2 був застрахований ТДВ «СК «ГАРДІАН», що підтверджується полісом №АР268584 (а.с. 34).

Згідно довіреності від 30.06.2021, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 для вчинення певних дій та повноважень (а.с. 31).

До матеріалів справи додано повідомлення від 09.06.2021 №3810 до ТДВ «СК «ГАРДІАН» про ДТП від ОСОБА_5 , який був водієм пошкодженого ТЗ «Mercedes-Benz» д.р.н. НОМЕР_3 (а.с. 14) та повідомлення від 14.06.2021 № 3887 ОСОБА_1 (а.с. 15).

Крім того, додано заяву ОСОБА_4 від 01.07.2021 про відшкодування страхового відшкодування та акт про узгодження розміру страхового відшкодування від 01.07.2021, згідно якого ОСОБА_4 та ТДВ «СК «ГАРДІАН» дійшли згоди про розмір страхового відшкодування в сумі 31800 грн. (а.с. 17).

Згідно страхового акту № G-11596-1 по справі № G-11596 та платіжного доручення №17434 від 09.07.2021, ТДВ «СК «ГАРДІАН» сплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 31800 грн. (а.с. 23, 24).

Відповідно до висновку аварійного комісара ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 46990,60 грн., за без ПДВ 41060,50 грн.(а.с. 25-30).

ТДВ «СК «ГАРДІАН» зверталося до ОСОБА_1 з претензіями про відшкодування суми заборгованості 31800 грн. (а.с. 35, 36).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що передбачено ч.1 ст. 2 ЦПК України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст. 263, 264 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що встановлено у ст.3 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, що передбачено ст. 5 Закону.

Згідно ст. 6 зазначеного Закону, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки, серед іншого, є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положення якого спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, що передбачено ст. 3 вказаного Закону.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28, 31 вказаного Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Випадки, коли страховик не відшкодовує шкоду, визначено ст. 32 Закону, а підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені у ст. 37 Закону.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, але в межах суми страхового відшкодування та щодо страхового випадку, що мав місце в межах дії відповідного договору страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічні висновки викладено у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до особи, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим, виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить зі змісту ст.1191 ЦК України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Підпунктом 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з постанови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2021 по справі №215/3854/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 керував транспорним засобом «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп?яніння, огляд проводився на місці, зупинки транспортного засобу за допомогою газоналізатору Драгер 6820. Крім того, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_2 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати рух автомобіля, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mercedes-Benz» д.р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 , який припаркований по ходу руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки (а.с.12-13).

Отже, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо встановлений порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДПТ особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Як вбачається з доданої заяви від 01.07.2021 про відшкодування страхового відшкодування та акту про узгодження розміру страхового відшкодування від 01.07.2021, ОСОБА_4 та ТДВ «СК «ГАРДІАН» дійшли згоди про розмір страхового відшкодування в сумі 31800 грн. (а.с. 17).

Згідно страхового акту № G-11596-1 по справі № G-11596 та платіжного доручення №17434 від 09.07.2021, ТДВ «СК «ГАРДІАН» сплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 31800 грн. (а.с. 23, 24).

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2108» д.р.н. НОМЕР_2 , який було застраховано згідно Полісу страхування №АР268584, у відповідності до умов якого ТДВ «СК «ГАРДІАН» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу, сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам, але враховуючи, що відповідач на момент вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2021 по справі №215/3854/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, тому витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування покладаються на ОСОБА_1 , як особу, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, та яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи викладені норми права та враховуючи, що відповідача, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду було визнано судом винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. ч.1 ст.130, 124 КУпАП, який на момент вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, спричинену шкоду в добровільному порядку не відшкодував, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування в розмірі 31800 грн.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір про надання правової допомоги від 07.11.2023, укладений між позивачем та адвокатом Капля А.С., яким сторони погодили гонорар за написання та подання позовної заяви вартістю 2000 грн., також надано акт №9 про наданя послуги від 01.09.2024 до Договру від 07.11.202, в тому числі з написання позовної заяви відносно ОСОБА_1 та додано платіжну інструкцію №218517 від 04.10.2024 про отримання коштів за актом №9 від 01.09.2024 (а.с. 8-9, 10 11).

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., та відповідно до вимог ч.4 ст.137, ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі ст. ст. 11, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 31800 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» судовий збір в розмірі 3028 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст заочного рішення складено та підписано 26 лютого 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН», місцезнаходження за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: