Номер провадження № 2/521/1220/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явився;

від ОСОБА_2 не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22, ) про визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У жовтні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хлєбникова Наталія Анатоліївна звернулася до Малиновського районного суду міста Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у якій просила суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, за доводами позовної заяви позивач зауважила, що 05.04.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 490 від 20.05.2022 року, від якого у подружжя народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, як вказано позивачем, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.04.2024 року у справі №521/1395/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

За твердженнями позивача, з січня 2024 року відповідач перестав допомагати з донькою, згодом перестав надавати кошти на утримання дитини, наразі не приймає жодної участі в житті своєї доньки - ОСОБА_3 , з огляду на що позивачка вважає доцільним, в інтересах дитини, встановити місце проживання дитини з нею.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою суду Малиновського районного суду міста Одеси від 16.10.2024 року у справі №521/16178/24 було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання, витребувано від Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради висновок про доцільність встановлення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

26.11.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов висновок Органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

29.11.2024 до Малиновського районного суду міста Одеси від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи письмових доказів.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеса від 14.01.2025 року підготовче провадження у справ №521/16178/24 закрите, призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, 25.02.2025 року представником позивача надано суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про направлення ухвали про відкриття провадження у справі на адресу відповідача, а також судових повісток.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши доводам та вимогам позивача відповідну оцінку, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів позову, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи правових норм, які підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, потребують задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом

05.04.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 490.

Від шлюбу у позивача та відповідача народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 22.12.2022 року, актовий запис № 1144.

19.10.2023 року судовим наказом Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/21486/23 було стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 21 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у справі № 521/21491/23 від 20.12.2023 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини судом вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто 12 вересня 2023 року, і до досягнення ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Постановою про відкриття провадження Головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Муріною Оленою 29.02.2024 року було відкрите ВП№ 74306553 з виконання Судового наказу №521/21486/23 від 22.02.2024 року.

Стягнення за виконавчим листом від 01.02.2024 року №521/21491/23 підтверджується наявною у матеріалах справи Інформаційною довідкою про виконавче провадження № 47041455 від 10.09.2024 року.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.04.2024 року у справі №521/1395/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Також в матеріалах справи наявні інші документи.

Так, з характеристики виданої від 12.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони. За даною адресою гр. ОСОБА_1 проживає зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг з боку сусідів не надходило. До адміністративної та кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_1 не притягувалась, на обліку не значиться.

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець(ка) України, Одеса на території України станом на 06.09.2024 є особою, стосовно якої: відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості: відсутні.

Згідно довідки виданої Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації КНП Одеський обласний Медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної Ради №583 від 13.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_1 згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки на наркологічному обліку не значиться.

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства ''Устинівський центр первинної медико санітарної допомоги'' Устинівської селищної ради №6.09.2024 від 06.09.2024 року ОСОБА_1 1993 року народження дійсно звертається за медичною допомогою, з приводу захворювання своєї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також з приводу профілактичних щеплень і оглядів сама або зі своєю мамою - ОСОБА_4 1972 року народження.

Також судом встановлено, що позивачка разом з дитиною мешкають в квартирі, яка належить матері позивачки ОСОБА_4 , на праві приватної власності з 2016 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи договором купівлі продажу квартири.

Місця проживання ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.

26.11.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов Висновок Органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до якого судом встановлено, що мати дитини - ОСОБА_1 звернулася до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою від 17.09.2024 про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з нею. ОСОБА_2 надав до Служби у справах дітей Одеської міської ради заяву, в якій надає свою згоду щодо визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю. Враховуючи відсутність спору щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю, згідно зі ст. ст. 19, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», принципу 6 Декларації прав дитини, пп. 4 п. б ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної з захистом прав дитини», та відповідно до п. 2.10 «Положення про Хаджибейську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023 № 1283-VIII, а також протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.11.2024 за № 28: Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Також у матеріалах справи наявні довідка з місця роботи, медична декларація, технічний паспорт на квартиру, фототаблиця з місця проживання дитини, довідка ОК 5, розрахунок заборгованості відповідача за аліментами від 19.09.2024 року.

Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю позивачем у даній справі.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

За положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною 1 ст. 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення п. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції, ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до положень ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, у справі, що наразі розглядається, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, шлюб між сторонами було розірвано, вирішено також питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача на утримання її та їх неповнолітньої дитини аліментів.

Судом також встановлено, що позивачка разом з дитиною мешкають в квартирі, яка належить матері позивачки ОСОБА_4 , на праві приватної власності з 2016 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи договором купівлі продажу квартири.

Місця проживання ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.

За доводами позивачки відповідач перестав допомагати з донькою, згодом перестав надавати кошти на утримання дитини, наразі не приймає жодної участі в житті своєї доньки - ОСОБА_3 , з огляду на що позивачка вважає доцільним, в інтересах дитини, встановити місце проживання дитини з нею.

Вказаного відповідачем під час судового розгляду даної справи спростовано належними та допустимими доказами не було.

Окрім наведеного, судом з Висновку Органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 26.11.2024 року встановлено, що мати дитини - ОСОБА_1 звернулася до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою від 17.09.2024 про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з нею. ОСОБА_2 надав до Служби у справах дітей Одеської міської ради заяву, в якій надає свою згоду щодо визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю. Враховуючи відсутність спору щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю, згідно зі ст. ст. 19, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», принципу 6 Декларації прав дитини, пп. 4 п. б ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної з захистом прав дитини», та відповідно до п. 2.10 «Положення про Хаджибейську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023 № 1283-VIII, а також протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.11.2024 за № 28: Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Проте, відповідно до сталої правової позиції Верховного Суду відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі (постанова Верховного Суду від 13.05.2020 року по справі №686/20582/19-ц, постанова Верховного Суду від 29.11.2023 року по справі №757/555/22).

Разом з тим, із наявних у матеріалах письмових документах судом також встановлено, що позивач має постійне місце роботи, стабільний заробіток, будь-яких доказів, що свідчили б про те, що визначення місця проживання дитини разом з позивачкою може зашкодити інтересам дитини, в ході розгляду справи не встановлені, відповідачем такі висновки також не спростовані.

Враховуючи те, що умови проживання позивача є належними для проживання дитини, що підтверджується наявними у справі доказами, та те, що судом встановлено, що позивач характеризується позитивно, належним чином доглядає за малолітньою донькою, створила їй умови життя та розвитку вище середнього рівня, не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, не веде аморальний спосіб життя, суд вважає, що відсутні обставини, які б свідчили про відсутність підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини справи, суд виснує про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на що, наявні підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. з урахуванням індексу 0,8 за подання позивачем позовної заяви через підсистему «Електронний суд».

Відтак, оскільки позовні вимоги про визначення місця проживання дитини судом задоволено в повному обсязі, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7, 141, 150, 153, 155, 160, 161 СК України, ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22, ) про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за місцем її проживання АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 25.02.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ),

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22, ).

Суддя: Н.О. Шевчук