Справа № 953/1589/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В. розглянув заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить:

- винести судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 місяць;

- судовий збір в дохід держави стягнути з ОСОБА_2 .

Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Така ж вимога передбачена ч. 5 ст. 184 СК України, а саме: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зі змісту наведених норм вбачається, що із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину може звернутися той із батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто заявник має надати відповідний доказ проживання з дитиною.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, до заяви не долучено доказів, на виконання ч. 5 ст. 184, а саме докази, які б підтверджували факт проживання дитини разом з матір`ю.

Крім того, суд здійснив запит щодо зареєстрованих осіб за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) та проживання ( АДРЕСА_2 ) заявниці. Однак за жодною із вказаних адрес дитина заявниці не зареєстрована. Жодних інших доказів, на підтвердження факту проживання дитини з матір`ю матеріали справи не містять.

При цьому суд також враховує, що особливістю наказного провадження є безспірність вимоги і відповідні обставини мають підтверджуватись належними доказами (п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України).

До того ж, заявницею в порушення порядку подання письмових доказів, передбаченого частиною другою статті 95 ЦПК України, надано не завірені копії документів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Отже,за відсутності належних доказів на підтвердження наведених у заяві обставин (проживання дитини разом із заявницею) у суду відсутні правові підстави для задоволення відповідної заяви і у їїї задоволенні слід відмовити на підставі ч. 1 ст. 165 ЦПК України з урахуванням положень п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, ч. 5 ст. 184 СК України.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 163, 165, 166, 258 - 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ВІТЮК