Провадження №2/367/1898/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Тараненко О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно позовної заяви, 24 грудня 2010 року позивач уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського управління юстиції у м. Севастополі, про що зроблено відповідний актовий запис № 992 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 . Проте, спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя. Сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, дитина проживає з матір`ю. За таких обставин, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Просив шлюб розірвати.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 04.11.2024 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Кшевецької І.В. про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 14.01.2025 року клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Кшевецької І.В. про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

За змістом зустрічного позову вбачається наступне.

ОСОБА_2 бажає також розірвати шлюб з ОСОБА_1 , але з підстав, відмінних від тих, що зазначені позивачем за первісним позовом, а саме вказує про те, що підставами для розірвання шлюбу є вчинення домашнього насильства стосовно дружини та дитини. Так, 24.12.2010 сторони зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 . До 2017 сторони проживали в АР Крим. Після анексії АР Крим переїхали проживати до м. Буча, Київської області. Після вторгнення рф в Україну, ОСОБА_2 з сином евакуювались на західну Україну, згодом як біженці виїхали до Болгарії. В Республіці Болгарія до сім`ї приєднався ОСОБА_1 . Родина проживала у м. Бургас. ОСОБА_1 вчиняв фізичне і психологічне насильство над дружиною та сином. Після притягнення ОСОБА_1 до відповідальності Окружним судом м. Бургас за вчинення домашнього насилля та видачі охоронного припису, ОСОБА_1 покинув Болгарію. На даний час сторони разом не проживають. ОСОБА_2 проживає разом з сином в Болгарії до цього часу.

29.01.2025 до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Тітової О.О. надходив відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено наступне.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що проти розірвання шлюбу не заперечує, проте зазначає, що причиною є фізичне та психологічне насильство зі сторони ОСОБА_1 по відношенню до дружини та сина. Проти задоволення зустрічного позову в частині причини розлучення заперечує. Вказує про те, що через початок війни, ОСОБА_2 разом з сином виїхали до Болгарії, ОСОБА_1 працював на рейсі за межами України. Коли приїхав до Болгарії до сім`ї, поведінка дружини була до нього негативною. ОСОБА_1 побачив у телефоні дружини, що вона веде листування з іншими чоловіками і зрозумів, що вона зраджує. Був побутовий конфлікт, між ними сталась сварка саме через поведінку ОСОБА_2 . Жодних знущань над нею та сином не було зі сторони ОСОБА_1 . Даний конфлікт через зради ОСОБА_2 не вперше. У квітні 2021 року ОСОБА_1 вже подавав заяву на розлучення, проте дружина запевнила, що така ситуація не повториться, тому позов був відкликаний. ОСОБА_2 у Болгарії намагалась ініціювати відносно ОСОБА_1 кримінальну відповідальність, подавала безліч заяв до правоохоронних органів, проте в діях останнього не було встановлено ознак кримінального правопорушення. Також дружина в Болгарії забрала всі документи та відмовлялась їх повертати, через що ОСОБА_1 не міг продовжувати роботу та мусив звернутися до правоохоронних органів в Болгарії. Лише після цього, 29 червня 2024 року дружина повернула документи, щоб ОСОБА_1 зміг продовжити працювати, що підтверджується її власноруч написаною розпискою. Зважаючи на викладене, вказує про те, що дані обставини підтверджують, що дійсно між сторонами конфліктні відносини, які унеможливлюють збереження шлюбу. Після конфлікту 2 липня 2024 року ОСОБА_1 поїхав працювати та незважаючи на вказані обставини, продовжив спілкуватися з дружиною та сином в телефонному режимі. ОСОБА_2 вказує, що сторони припинили проживати з травня 2024 року, проте, за специфікою роботи ОСОБА_1 більшу частину року не проживає з сім`єю, а знаходиться в рейсі. Остаточне рішення для себе про розірвання шлюбу ОСОБА_1 прийняв у жовтні 2024 року, коли ініціював процес розлучення.

Зазначає про те, що встановлення в рішенні суду про розлучення обставин фізичного або психологічного насильства відносно дитини, переліку майна подружжя не впливає на вирішення даного спору по суті, натомість можуть мати значення при розгляді інших справ, тому встановлюватись, досліджуватись і оцінюватись вказані докази повинні у справах, в яких це матиме значення для вирішення спору по суті. Адже при вирішенні питання Бургаським районним судом щодо застосування захисних заходів, ОСОБА_1 особисто не був присутнім, тому не міг дати пояснення щодо обставин конфлікту, не отримував рішення суду за результатом розгляду справи. Крім того, рішення Бургаського районного суду, долученого ОСОБА_2 є неналежним та недопустимим доказом відповідно до вимог ЦПК України. З огляду на викладене, просить суд прийняти рішення про розірвання шлюбу з причини конфліктів у родині та неможливості збереження шлюбу.

В підготовче судове засідання позивач та представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом не з`явились. До суду від адвоката Тітової О.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність ОСОБА_1 , вимоги первісного позову просить задовольнити, беручи до уваги обставини, викладені у відзиві на зустрічний позов.

В підготовче судове засідання відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом та її представник не з`явились, про розгляд справи повідомлені. До суду від адвоката Кшевецької І.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача та представника відповідача, первісний позов, з викладених в ньому підстав та мотивів відповідач ОСОБА_2 не визнає. Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - адвокат Кшевецька І.В. підтримують зустрічні позовні вимоги з підстав та мотивів, викладених в мотивувальній частині зустрічного позову. Просить зустрічний позов задовольнити.

Суд ухвалив про розгляд справи по суті під час підготовчого провадження на підставі вимог ст.ст. 206, 200 ЦПК України, враховуючи тотожні вимоги первісного та зустрічного позовів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24 грудня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського управління юстиції у м. Севастополі зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 .

Від спільного подружнього життя мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 .

Суд враховує позицію сторін про можливість розірвання шлюбу, оскільки, вони разом як подружжя не проживають, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю не мають. До того ж, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідачів за первісним та за зустрічним позовом про відсутність заперечень проти їх задоволення.

Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Така ж позиція висловлена у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, взаємні почуття між ними втрачені, їх згода на продовження шлюбу відсутня, тобто немає їх вільної і повної згоди на шлюб.

Встановлено, що вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, а також вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом.

При дослідженні судом фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які у сторін відсутні.

Суд вважає, що причини, які спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, враховуючи позицію сторін по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги первісного та зустрічного позовів у повному обсязі.

З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги первісного позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позовні вимоги зустрічного позовуОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 24 грудня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис №992.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.В. Мерзлий