Справа № 131/1550/23
Провадження № 22-ц/801/321/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 рокуСправа № 131/1550/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Вінницяобленерго»

на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування (стягнення) майнової шкоди, заподіяної безобліковим використанням електроенергії,

Рішення ухвалила суддя Карпінська Ю. Ф.

Рішення ухвалено за відсутності сторін у м. Вінниця

Дата складення повного тексту рішення 22 листопада 2024 року,

Встановив:

У грудні 2023 року АТ «Вінницяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної безобліковим використанням електроенергії, який мотивувало тим, що АТ «Вінницяобленерго» поряд з іншими побутовими споживачами до 01 січня 2019 року здійснювало постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

За обліковими даними АТ «Вінницяобленерого» за даною адресою було зареєстровано побутового споживача ОСОБА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . ОСОБА_2 помер в 2021 році. В будинку проживає не на постійній основі, без реєстрації місця проживання та оформлення правовстановлюючих документів ОСОБА_1 . Будь-яких змін до облікових даних АТ «Вінницяобленерго» після смерті ОСОБА_2 щодо споживача, який зареєстрований за даною адресою, до особового рахунку внесено не було. ОСОБА_1 як споживач, всупереч вимогам п. 2.1.3 ПРРЕЕ, не звертався до АТ «Вінницяобленерго» щодо укладення між ним та оператором системи розподілу публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

В ході проведення 11 травня 2022 року перевірки будинку за адресою: АДРЕСА_1 , уповноваженими представниками СО «Вінницькі східні ЕМ», а саме: майстром ОСОБА_3 , електромонтером ОСОБА_4 та водієм ОСОБА_5 , за участю ОСОБА_1 виявлено порушення щодо обліку електричної енергії самовільне безоблікове підключення електропроводки до електричної мережі ОСР на ділянці повітряного відгалуження від опори до ізоляторів вводу будинку, до якого здійснено підключення житлового будинку поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, спожита таким чином електрична енергія не обліковувалась, про що, відповідно до п.п. 8.2.5 ПРРЕЕ, складено акт про порушення № 3641, який ОСОБА_1 підписав без заперечень, визнав порушення, копію отримав.

Відповідно розрахунку збитків за актом про порушення № 3541, вартість безобліково спожитої електричної енергії за вказаний період склала 4017,43 грн. ОСОБА_1 на засіданні комісії не був присутній, хоч про місце та дату розгляду був повідомлений. Копію протоколу засідання, розрахунок та рахунок було направлено йому по пошті та ним отримано 12 липня 2022 року, але ним не оскаржувались.

20 липня 2023 року за місцем проживання ОСОБА_1 було направлено лист з вимогою погасити вартість безобліково спожитої електроенергії, відповідь на яку він не надав, заборгованість не погашена.

У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду, заподіяну безобліковим використанням електроенергії, в розмірі 4017,43 грн., а також судові витрати, понесені на сплату судового збору.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року у задоволенні позовної заяви АТ «Вінницяобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування (стягнення) майнової шкоди, заподіяної безобліковим використанням електроенергії відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «Вінницяобленерго» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовільнити позовні вимоги.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню, оскільки при його ухвалені допущені порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що на думку позивача, суд першої інстанції не врахував, що саме ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за необліковане використання електричної енергії, оскільки він проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на момент виявлення порушення. Позивач вважає, що факт проживання ОСОБА_1 у вказаному будинку підтверджується як довідкою органу місцевого самоврядування так і записом в акті про порушення № 3641 від 11 травня 2022 року, в яких зазначено, що ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку. Акт ним підписано, зауважень та заперечень не надано.

Позивач вважає, що відсутність оформленого договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії не є підставою для звільнення особи від відповідальності від ПРРЕЕ. При цьому посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 13 серпня 2018 року по справі № 375/1188/16-ц та постанову Вінницького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року по справі № 128/366/19.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, при цьому не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що відповідно до копії акту про порушення № 3641 від 11 травня 2022 року, складеного за участі майстра ОСОБА_3 , електромонтера ОСОБА_4 , водія ОСОБА_5 та споживача ОСОБА_1 , перевіркою встановлено, що в житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 , порушено облік електричної енергії, а саме: самовільне підключення до електричної мережі ОСР на ділянці повітряного відгалуження від опори до ізоляторів вводу будинку, до якого здійснено підключення житлового будинку поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, спожита таким чином електрична енергія не обліковувалась (а. с. 11).

Згідно з копією протоколу № 262 засідання комісії СО «Вінницькі східні ЕМ» по розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії від 29 червня 2022 року, розглянуто акт про порушення № 3541 від 11 травня 2022 року, споживач ОСОБА_2 на комісію не з`явився; рішення комісії: вартість необлікованої електричної енергії розрахувати на підставі акта про порушення № 3541 від 11 травня 2022 року, згідно з п. 8.4.2 п. 6 ПРРЕЕ (а. с. 15).

Відповідно до копії розрахунку збитків за актом «Акт про порушення ПРРЕЕ» № 3641 від 11 травня 2022 року, сума збитків складає 4017,43 грн. (а. с. 16).

З копії рахунку № 119 від 29 червня 2022 року по акту про порушення № 3641 від 11 травня 2022 року, платником зазначений ОСОБА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , всього до сплати 4017,43 грн. (а. с. 17).

Згідно з копією листа-вимоги від 18 липня 2023 року, адресованого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , АТ «Вінницяобленерго» повідомляє, що «11 травня 2022 року працівниками СО «Вінницькі східні ЕМ» АТ «Вінницяобленерго» у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення перевірки за участю ОСОБА_1 , виявлено порушення п.п 10, 22 та 6 п. 5.5.5 ПРРЕЕ щодо обліку електричної енергії самовільне безоблікове підключення електропроводки до електричної мережі, що є власністю оператора систем розподілу (ОСР) повітряного відгалуження від опори до ізоляторів вводу будинку поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії з порушення схеми обліку про що, відповідно до п.п 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року, складено акт про порушення № 3641, який підписано без заперечень, визнано порушення, копію отримано; даний акт 29 червня 2022 року було розглянуто на засіданні комісії по розгляду актів про порушення та проведено нарахування вартості безобліково спожитої електричної енергії відповідно п.п 2 п. 8.4.8 глави 8.4 Правил в розмірі 4017 грн. 43 коп.; до даного часу оплата не проведена; повідомлено про необхідність до 31 липня 2023 року оплатити 4017,43 грн., перерахувавши вказану суму на зазначені реквізити» (а. с. 18).

Відповідно до копії довідки від 23 листопада 2023 року № 267, виданої старостою Криштопівського старостинського округу, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з даними погосподарського обліку, належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у 2021 році; в період з 2022 року до даного часу у житловому будинку без оформлення права власності, без правовстановлюючих документів та без реєстрації проживає не на постійній основі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

З детальної довідки споживача станом на 06 грудня 2023 вбачається, що власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та за ним закріплений особовий рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 8).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що сторона позивача не довела належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та він, як споживач, допустив безоблікове користування електричною енергією, таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії регулюються ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», та іншими нормативно-правовими актами, зокрема, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 та Кодексом комерційного обліку, що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу.

За змістом ч. 4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно зі ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра тощо.

Згідно із п. 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила) ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Відповідно до п. 2. Правил укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Згідно з п.п. 1 п. 5.2.1. Правил електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Відповідно до підпункту 11 пункту 5.2.1 ПРРЕЕ оператор розподілу має право на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача, іншого електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку.

Підпунктом 20 пункту 5.5.5 Правил (в редакції чинній станом на день складення акта про порушення) передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу ( основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Зі змісту позовних вимог та доводів апеляційної скарги вбачається, що позивач вважає ОСОБА_1 споживачем своїх послуг за адресою: АДРЕСА_1 , а тому звернувся до суду з позовом про стягнення майнової шкоди, заподіяної гр. ОСОБА_1 у зв`язку з безобліковим використанням електроенергії.

Разом з тим, таке твердження позивача суперечить матеріалам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , був ОСОБА_2 . З долучених до позову доказів вбачається, що саме ОСОБА_2 вказаний як споживач та за ним закріплений особовий рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 8, 11-17).

Зі змісту довідки, виданої старостою Криштопівського старостинського округу Дашівської селищної ради від 23 листопада 2023 року № 267, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з даними погосподарського обліку, належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у 2021 році; в період з 2022 року до даного часу у житловому будинку без оформлення права власності, без правовстановлюючих документів та без реєстрації проживає не на постійній основі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

Відповідно до відповіді № 369959 від 19 грудня 2023 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 23).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або, за згодою власника, інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує ЖК-послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання такої послуги.

Відповідно до законодавства України та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, споживачем електричної енергії є будь-яка фізична або юридична особа, яка купує електроенергію для власного споживання, незалежно від того, чи є вона побутовим чи непобутовим споживачем.

З системного аналізу законодавства вбачається, що при цьому споживач електроенергії обов`язково пов`язаний з конкретним об`єктом нерухомості, за яким і відбувається споживання електричної енергії, та особовим рахунком у постачальника електроенергії.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що саме ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за необліковане використання електричної енергії, оскільки він проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на момент виявлення порушення, апеляційним судом відхиляються.

Так, довідка з сільської ради, яка лише підтверджує факт проживання не на постійній основі, без оформлення права власності, без реєстрації та без правовстановлюючих документів, не є достатньою підставою для твердження про використання електроенергії саме ОСОБА_1 , оскільки підстави стверджувати, що він постійно проживав в будинку та фактично користувався електроенергією у період з 22 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року та з 01 травня 2022 року по 11 травня 2022 року відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на підпис ОСОБА_1 у складеному акті про порушення також не є підтвердженням факту користування електроенергією, оскільки особа могла підписати акт як свідок або як той, хто просто перебував на місці перевірки.

Стверджуючи про факт самовільного підключення та безоблікового використанням електроенергії ОСОБА_1 позивач має довести, що саме відповідач здійснив самовільне підключення, а не просто перебував у будинку.

Обов`язок сплачувати комунальні послуги має фактичний користувач сплата комунальних послуг покладається на особу, яка дійсно користується житлом та отримує послуги, а не на будь-яку особу, яка там час від часу перебуває чи опинилась випадково під час виявлення порушення.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що з долучених до позовної заяви доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, не зобов`язаний відповідати за виявлені порушення, оскільки такий обов`язок покладено саме на споживача.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на судову практику, яка не є релевантною до обставин справи, зокрема на постанову Верховного Суду від 13 серпня 2018 року у справі № 375/1188/16-ц та постанову Вінницького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року у справі № 128/366/19. Це зумовлено тим, що підставою для відмови у позові є не відсутність оформленого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електроенергії, а відсутність у ОСОБА_1 ознак побутового споживача, як такого.

У зазначених вище справах судом встановлено, що відповідачі постійно проживали за конкретним об`єктом нерухомості на законних підставах та користувалися електроенергією. Відтак, відсутність договору про надання послуг з розподілу (передачі) електроенергії не могла бути підставою для їх звільнення від відповідальності за виявлені порушення ПРРЕЕ.

У межах цієї справи суд не встановив жодного правового зв`язку ОСОБА_1 із житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Тимчасове перебування відповідача біля цього домоволодіння без належної правової підстави не може слугувати доказом його обов`язку сплачувати житлово-комунальні послуги за цією адресою чи нести відповідальність за виявлені порушення ПРРЕЕ.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, для відхилення його заперечень проти позову (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року по справі № 707/2882/19).

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

В постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що сторона позивача не довела належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 є власником чи володільцем житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та він, як споживач, допустив безоблікове користування електричною енергією, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. В. Сопрун
І. М. Стадник