справа № 369/2415/24
провадження № 22-з/824/342/2025
головуючий у суді І інстанції Будзан Л.Д.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року та на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 61 402 грн 46 коп. та інфляційні збитки в розмірі 295 484 грн 91 коп. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 568 грн 87 коп.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені у справі № 369/2415/24 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із указаними рішеннями,представник ОСОБА_2 - адвокат Поляков Т.Ю. звернувся до суду із апеляційними скаргами, в яких просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Також просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 4 лютого 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року залишено без змін.

10 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тернового Р.Б. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що адвокат позивача у відзиві на апеляційну скаргу заявляв про попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу та повідомив суду, що докази понесених витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказує, що з метою ефективного захисту ОСОБА_1 звернулась за професійною правничою допомогою до адвоката Тернового Р.Б., в результаті чого ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу у апеляційному суді в розмірі 20 000 грн, які просить стягнути з ОСОБА_2

20 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Полякова Т.Ю., в яких він просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вказує, що подаючи одну з редакцій договору про надання правничої допомоги, стороною позивача будь-яких доказів на підтвердження того, що саме ця редакція договору діюча та є основною не надано.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Войноровський О.В. просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в розмірі 20 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Поляковов Т.Ю. просив відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу представником позивача в порядку ч.1 ст.134 ЦПК України та ч.8 ст.141 ЦПК України було зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом справи у апеляційному суді у розмірі 15 000 грн.

10 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тернового Р.Б. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в розмірі 20 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді та їх відшкодування було надано: договір № 1189 про надання правничої допомоги від 10 липня 2019 року, укладений між АО «Інвікта», в особі директора Тернового Р.Б. та Нікітіною Х.В.; рахунок-акт № 01212-9 від 4 лютого 2025 року на суму 20 000 грн; платіжну інструкцію № 703452583.1 від 4 лютого 2025 року на суму 20 000 грн.

Матеріалами справи також встановлено, що всі докази понесення витрат на правову допомогу у апеляційному суді були направлені стороні відповідача.

В той же час, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з урахуванням наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, апеляційний суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У справі, що переглядається позивачка у відзиві на апеляційну скаргу заявляла попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн та вказала, що докази розміру витрат подасть до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В той же час, зміст відзиву на апеляційну скаргу та заяви про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважних причин неподання позивачкою доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Тобто у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 січня 2024 року (справа №285/5547/21).

Отже, законодавчо не визначено, що докази понесених витрат на правничу допомогу мають подаватись лише після ухвалення рішення суду.

Жодних доводів в обґрунтування неможливості подання доказів до ухвалення рішення стороною спору не надано, а суд не наділений повноваженнями встановлювати відповідні обставини за власною ініціативою.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, оскільки стороною позивача не було доведено поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись ст. 133,134,174, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року та на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба