Справа № 129/2633/24
Провадження № 2/144/120/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"26" лютого 2025 р. Теплицький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді - Германа О.С.,
за участі секретаря судового засіданні Пігулі А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА «РУДЬ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивач проти цього не заперечує. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 11.08.2023 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Astra» з вини водія ОСОБА_1 та автомобіля Афторіфер FS314C, д/н НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова фірма «РУДЬ».
11.08.2023 о 15:42 відповідач керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номер НОМЕР_2 , по вул. Київська, 22 А, с. Горбовичі, Бучанського району, Київської області, при зустрічному роз`їзді не врахував дорожніх обставин та не дотримавшись безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення автомобілем, який належав позивачу, державний номерний НОМЕР_1 , в результаті чого автомобіль зазнав значних пошкоджень (а. с. 8-12).
Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, в розумінні ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник. Згідно ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується саме винною особою. Така позиція міститься у п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно з яким, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, регламентовані ст. 1192 ЦК України, відповідно до якої з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Аналогічна норма міститься у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». А саме, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між заподіяними збитками у розмірі 227 204 грн. 18 коп. та відшкодованої шкоди ПАТ «СК «ЮНІВЕСТ» у розмірі 99 000 грн. тобто розмір збитків які має відшкодувати відповідач складають 128 204 грн. 18 коп.
Відповідно до п. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так само в ст. 12 ЦПК України вказано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Частина 5 ст. 55 Конституції України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.п.8,9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.
Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду. Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з проведенням експертизи.
У п. 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 3028 грн.(три тисячі двадцять вісім) 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 10, 11, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -
Позов ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА «РУДЬ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовільнити.
Роз`яснити ОСОБА_2 що відповідно до ст. 284 ЦПК України, рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою, складеною відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Суддя