Провадження №2/523/607/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,

УСТАНОВИВ:

29 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених пенсійних виплат у розмірі 14261,39 грн, посилаючись на те, що відповідачка перебуває на обліку у позивача та отримувала пенсію по інвалідності, неправильний розрахунок середньомісячного заробітку призвів до помилкового визначення розміру пенсії та її складових в розмірі 7750,73 грн замість 6653,70 грн, у зв`язку з чим за період з 01.03.2019 по 31.03.2020 виникла переплата пенсії на суму 14261,39 грн, пенсійну справу приведено у відповідність 28.03.2020, проте у добровільному порядку відповідачка не повернула надмірно виплачені суми пенсії, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки суддя Голосіївського районного суду м. Києва ухвалою від 04 листопада 2024 року передала справу за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача надав суду клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

13 січня 2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутності, в якій вона просила розглянути позовні вимоги відповідно до чинного законодавства та прийняти законне рішення. Відзив на позов не надходив.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За нормами ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) та отримує пенсію по інвалідності з 19 грудня 2017 року довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01 березня 2019 року Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснило ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з індексацією заробітку.

У подальшому позивачем було проаналізовано пенсійну справу відповідачки та виявлено, що у ОСОБА_1 виникла переплата у розмірі 14261,39 грн за період з 01.03.2019 до 31.03.2020 у зв`язку із неправильним розрахунком середньомісячного заробітку, що призвело до неправильного визначення розміру пенсії та її складових у розмірі 7750,73 грн.

28 березня 2020 року позивач привів у відповідність пенсійну справу ОСОБА_1 , здійснивши перерахунок пенсії по інвалідності 3 група у зв`язку з уточненням відомостей в ЕПС та визначивши розмір пенсії з 01 березня 2019 року у розмірі 6653,70 грн.

Таким чином, за відповідачкою утворилася переплата пенсії за період з 01.03.2019 до 31.03.2020 у розмірі 14261,39 грн.

Про утворення переплати позивач повідомив двічі повідомляв відповідачку листами, у яких пропонував добровільно повернути надмірно виплачені суми пенсії одноразово або чистинами або звернутися до будь-якого сервісного центру органів Пенсійного Фонду України із заявою про утримання суми переплачених коштів з пенсії.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат. Розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально в залежності від набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески.

Згідно з абз. 13 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом цільового і ефективного використання коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яким керується Головне управління при здійсненні своїх обов`язків та повноважень.

Пунктом 1 статті 58 вказаного закону визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

За частиною 2 ст, 1212 ЦК України положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст.ст. 179, 181, 190, 192 ЦК України) випливає, що норми ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей.

За нормою ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом цільового і ефективного використання коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яким керується Головне управління при здійсненні своїх обов`язків та повноважень.

Пунктом 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2014 № 25-3), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 за № 374/7695, переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Пункт 7 Порядку чітко визначив випадки, при яких переплата пенсії може бути визнана безнадійною заборгованістю, а саме: смерті боржника; визнання боржника безвісно відсутнім або померлим; набрання законної сили рішенням суду про відмову територіальним органам Пенсійного фонду України у стягненні (утриманні) з боржника сум переплат пенсії; якщо заходи, вжиті територіальними органами Пенсійного фонду України, з розшуку боржника не дали позитивних результатів; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, грошові кошти в розмірі 14261,39 грн на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню відповідачкою, як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є доведеними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним і документально підтверджений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) надмірно сплачену суму пенсії в розмірі 14261,39 грн та судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 04 лютого 2025 року.

Суддя