Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8298/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Виноградові цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради (Служба у справах дітей), про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради (Служба у справах дітей), про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради (Служба у справах дітей), про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.09.2016 позивачка одружилася з відповідачем. Шлюб зареєстрований у Виконавчому комітеті Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 8. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя не склалося, припинили спільне проживання. Відповідач забрав дітей до себе та надає можливість позивачці спілкуватися з дітьми виключно в його присутності. Позивачка дійшла до висновку, що їхній шлюб себе вичерпав та просить суд шлюб розірвати і визначити місце проживання синів разом з нею.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради (Служба у справах дітей), про визначення місця проживання дітей, яка ухвалою суду від 31.01.2025 об`єднана в одне провадження з первісним позовом.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що у останній період часу він та його дружина проживають окремо. Ініціатором припинення сімейних відносин є саме відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 . Вони не можуть дійти згоди з ким будуть проживати сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . На даний час діти знаходяться при матері, яка безпідставно змінила звичне та прийнятне для них життєве середовище. Вона хоче позбавити позивача, як батька безпосередньої участі у вихованні власних дітей виключно через особисте ставлення до позивача. Через наявність спору місце проживання дітей, доцільно встановити в судовому порядку з обов`язковим залученням органу опіки та піклування, що прямо передбачено вимогами ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України.

Крім того, для забезпечення інтересів синів, позивач за зустрічним позовом, як батько має на меті визначити пріоритетний статус у їх вихованні шляхом встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини. Встановлення такого правовідношення необхідне заявнику для реалізації соціальних цілей як одинокому батьку, захисту та реалізації інтересів дитини без необхідності щоразу звертатись до матері для отримання її згоди, в тому числі щодо переміщення, на здійснення лікування, навчання. Батьку необхідно мати можливість та повноваження одноосібно звертатись до державних закладів, установ від імені та в інтересах синів.

Ініціатива звернення з даним зустрічним позовом до суду обумовлена виключно безвідповідальною поведінкою матері дітей На даний час позивач не має інших важелів впливу на її поведінку у розрізі виконання батьківських обов`язків, а тому відповідно потребує судового захисту. Вирішення питань, порушених у даній заяві, не обмежує відповідача у подальшому здійсненні її прав та обов`язків щодо власного синів.

У зв`язку з наведеним позивач за зустрічним позовом просить суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з їх батьком; встановити факт, що позивач самостійно виховує та утримує дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони та представник третьої особи будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилися.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовну вимогу за первісним позовом про розірвання шлюбу підтримує та просить суд таку задоволити; позовну вимогу за первісним позовом про визначення місця проживання дітей просить залишити без розгляду; зустрічні позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. На розірвання шлюбу згідний, у задоволенні первісних позовних вимог про визначення місця проживання дітей просить відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виноградівської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та надав суду висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей сторін.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2016 року у Виконавчому комітеті Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 8, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.06.2016.

Від шлюбу у сторін двоє дітей - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне подружнє життя у сторін не склалося. Різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними відсутнє взаєморозуміння.

Сторони проживають окремо.

Шлюб сторін носить формальний характер.

Позивачка за первісним позовом остаточно визначилася і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх дітей, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги за первісним позовом про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Позовну вимогу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, у відповідності до ст.257 ЦПК України слід залишити без розгляду.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до положень ч. 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено з матеріалів справи діти сторін - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з батьком, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де для дітей створено всі необхідні умови для зростання, виховання, навчання та розвитку.

Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради про визначення місця проживання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 02.1-15/409 від 29.01.2025 встановлено, що питання про визначення місця проживання дітей сторін - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком було винесено на розгляд засідання Комісії з питань захисту прав дитини 23.01.2025 року. За результатами розгляду питання Комісією прийнято рішення, письмовий висновок органу опіки та піклування згідно пункту 5 статті 19 Сімейного кодексу України при участі в засіданні надати суду, де зазначити визначення місця проживання дітей сторін з батьком залишити на розгляд суду. У зв`язку з вищенаведеним, орган опіки та піклування Виноградівської міської ради вважає за доцільне визначення місця проживання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 , залишити на розгляд суду.

Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом має постійне місце проживання, стабільний дохід, займається вирощуванням ранніх овочів, утримує дітей матеріально, спиртні напої не вживає, аморальний спосіб життя не веде.

Позивач за зустрічним позовом самостійно займається вихованням та утриманням дітей, забезпечує їх матеріально та піклується про них, має житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дітей усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дітей разом з ним, чи негативно впливали на їх виховання та розвиток.

Відповідачка за зустрічним позовом, мати дітей, проживає окремо від сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 , самоусунулася від виховання та утримання синів, життям їх не цікавиться.

Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей сторін - сина ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 з батьком, що повністю відповідає інтересам дітей

Щодо вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем за зустрічним позовом малолітніх дітей, суд зазначає наступне.

Верховним Судом України звернуто увагу на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню в судовому порядку, наводиться в ст. 315 ЦПК України не є вичерпним.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Даний факт, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав та можливість безперешкодної реалізації особистих прав позивача.

Встановлення місця проживання дітей сторін разом із батьком, та встановлення факту перебування синів сторін на особистому утриманні позивача за зустрічним позовом, необхідно з метою захисту прав та інтересів позивача за зустрічним позовом та дітей та прав як батька, у тому числі, переміщення разом з дітьми без нотаріальної згоди матері, на здійснення лікування, навчання, одноосібно звертатись до державних закладів, установ від імені та в інтересах синів тощо.

Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

Таким чином з матеріалів справи встановлено, що діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на самостійному вихованні та повному майновому утриманні свого батька, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вимога позивача за зустрічним позовом підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України , ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, ст. ст.110, 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну вимогу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, укладений 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Виконавчому комітеті Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 8 - розірвати.

Позовну вимогу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей - залишити без розгляду.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей - задоволити повністю.

Визначити місце проживання малолітніх дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_1 .

Малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на самостійному утриманні та вихованні батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_1 .

Встановити той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_1 самостійно виховує та утримує дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21.02.2025.

ГоловуючийТ. Ю. Левко