справа № 208/1864/25
№ провадження 2-н/208/613/25
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Кузнєцова А.С., отримавши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації боржника, та розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю ««Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»» Савельєва В.Ю. звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Суддя отримавши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації боржника, та ознайомившись з матеріалами заяви ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за розподіл природного газу з ОСОБА_1 , дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Відповідно до відомостей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 19.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 з 24.01.2017 року по теперішній час.

Проте, у заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та додані до заяви про видачу судового наказу документи також відповідають цій адресі, тобто заявник обґрунтовує, що заборгованість виникла саме за цією адресою, проте як боржник зареєстрований за іншою адресою.

Таким чином, відповідно до наданих відомостей адреса зареєстрованого місця проживання боржника, ОСОБА_1 , не співпадає з адресою, за якою виникла заборгованість, яку стягувач просить стягнути з вказаного боржника.

Документів, які б підтверджували право власності боржника на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , суду не надано

За нормами п. 9 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Щодо можливості передачі справи на розгляд іншому суду в порядку статті 31 ЦПК України у разі, якщо встановлена судом адреса боржника належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, слід зазначити таке.

Частиною 8 статті 165 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , який є фізичною особою (відомості про те, що він є фізичною особою-підприємцем у справі відсутні).

Відтак, частина 8 статті 165 ЦПК України в даному разі застосуванню не підлягає.

Отже, з огляду на вищезазначене, в розумінні положень наведеної статті, в даному випадку, слід відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами визначеними у частині першій цієї статті, в наказаному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до частини 2 статті 164ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 165 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за спожитий природний газ з ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. С. Кузнєцова