Справа № 369/8077/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4238/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Янченко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року, постановлену у складі судді Янченка А.В., за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року у цивільній справі № 369/8077/13 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до нього, третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення. Зазначав, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року задоволено частково позов АТ КБ «ПриватБанк» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 року в розмірі 920 102,85 доларів США, що за курсом НБУ складало 7 351621,77 грн.: звернуто стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв.м., житловою площею 86.30 кв.м. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Вказана справа неодноразово переглядалася судами різних інстанцій. Проте, на момент розгляду судом першої інстанції даної справи існували істотні обставини, які не були встановленні судом, не були і не могли бути відомі сторонам справи, але мали бути враховані судом під час ухвалення рішення, оскільки мають безпосереднє значення для вирішення справи.

Так, 01.08.2023 року до нього звернувся приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Борейко М.В. із вимогою від 26.07.2023 року № 13242, якою вимагав у нього бути присутнім за адресою: АДРЕСА_2 , та надати виконавцю правовстановлюючі документи на право власності на нерухоме майно. Згідно вказаної вимоги, виконавче провадження № НОМЕР_1 від 08.05.2023 року було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-227/08 від 06.10.2010, виданого Печерським районним судом м. Києва. Він не брав участі при розгляді справи № 2-227/08 Печерським районним судом м. Києва та дізнався про існування справи № 2-227/08 лише 01.08.2023 року. 09.08.2023 року його представник ознайомився з матеріалами справи № 2-227/08, із врахуванням яких можна встановити наступну хронологію подій.

20.09.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до нього, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2008 року у цій справі № 2-227/08 позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, достроково розірвано кредитний договір № К2Н0GK00260889 від 16.06.2005 року, укладений між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк», стягнуто солідарно з нього, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 385 173,31 доларів США, суму заборгованості простроченого кредиту 1 949,55 доларів США, суму нарахованих відсотків 2 718,02 доларів США, суму заборгованості по простроченим відсоткам 22,71 доларів США, суму нарахованої пені 0,22 доларів США, а всього заборгованість перед банком в розмірі 389 863,81 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 29.08.2007 року складало 1 968 812,24 грн. Вказане, рішення набрало законної сили 21.06.2008 року, а тому з 21.06.2008 року АТ КБ «ПриватБанк» втратило право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період з 21.06.2008 року до моменту подання позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 12.04.2023 року по справі № 369/8077/13, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього, третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду адвокат Касьяненко Д.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, що як на нововиявлені обставини, які є підставою для перегляду заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року, ОСОБА_1 посилався на факт пред`явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього та поручителів досудової вимоги ще 11 вересня 2007 року, здійснення банком розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 29 серпня 2007 року, подання банком 20 вересня 2007 року позову до нього та поручителів про стягнення заборгованості, та дострокове розірвання кредитного договору №К2Н0GK00260889 від 16.06.2005 року на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2008 року по справі № 2-227/08. Наголошує на тому, що обставини, встановлені у заочному рішенні Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2008 року та юридичні наслідки його проголошення спростовують факти, покладені в основу заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року, а саме встановлений рішенням суду розмір заборгованості та факт наявності між банком та ОСОБА_1 дійсних правовідносин за кредитним договором №К2Н0GK00260889 від 16.06.2005 року. Ці обставини не були встановленні заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року, хоча існували на момент його ухвалення та не були відомі ОСОБА_1 . На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 429 ЦПК України, для задоволення заяви Гришка В.В.

Адвокат Бережна Н.М., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Бережна Н.М., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» та приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, адвокат Мастістий І.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 429 ЦПК України, для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається. Крім того, доводи заявника фактично зводяться до переоцінки доказів, яким, на його думку, суд не надав належної оцінки.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові від 26 грудня 2022 року у справі № 460/801/20, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі №826/14224/15, від 06 лютого 2019 року у справі № 822/862/15, від 10 липня 2020 року у справі № 823/1440/17.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в абз. 4 п. 3, абз. 4 п. 4 постанови № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини мають підтверджуватись фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року задоволено частково позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 року, в розмірі 920 102,85 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2013 року складає 7 351621,77 грн. звернуто стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв.м., житловою площею 86.30 кв.м. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Вказана справа неодноразово переглядалася судами різних інстанцій.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року вбачається, що підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами заявником визначено його необізнаність щодо наявності справи № 2-227/08 та ухвалення 21 травня 2008 року Печерським районним судом м. Києва по цій справі рішення за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

Проте, як вбачається зі змісту рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2008 року у справі № 2-227/08, відповідачі були повідомлені про розгляд справи належним чином, що підтверджується судовими повістками, повідомленнями про вручення поштового відправлення, оголошеннями в газетах Урядовий кур`єр від 06.03.2008 р. № 44, від 03.04.2008 р. № 63 та Хрещатик від 07.03.2008 р., від 09.04.2008 р., про причину неявки суд не повідомили.

Отже, відповідач ОСОБА_1 мав знати про розгляд справи № 2-227/08 та ухвалення у вказаній справі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2008 року, а тому обставина, на яку посилається заявник не є нововиявленою обставиною в розумінні положень ст. 423 ЦПК України.

В постанові від 19 червня 2024 року в справі №372/4154/18 Верховний Суд зазначив, що істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у вказаній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи, не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Обставини щодо строку дії кредитного договору та розміру заборгованості входили до предмету дослідження суду першої інстанції, а тому, відповідач ОСОБА_1 мав навести відповідні доводи під час розгляду справи по суті.

Результат недбалого ставлення до своїх прав та обов`язків відповідно до ст. 43 ЦПК України при розгляді справи № 2-227/08 не може бути нововиявленою обставиною.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ЦПК України є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів та доказів сторін; суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, від 25 травня 2021 року у справі №752/4995/17.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Суд враховує, що принцип правової (юридичної) визначеності визнається одним із елементів належної судової процедури у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав важливість забезпечення принципу юридичної визначеності як елементу верховенства права, який, окрім іншого, вимагає, щоб ухвалене судами остаточне рішення не могло бути скасованим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року, заява № 28342/95).

Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (пункти 51-52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява №52854/99; ухвала Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; пункти 42-44 рішення Європейського суду з прав людини від 9 червня 2011 року, заява № 4994/04 у справі «Желтяков проти України»).

Не може бути скасоване правильне по суті і законне судове рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи, зазначені в заяві ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, фактично зводяться до переоцінки доказів, яким на його думку, суд не надав належної оцінки.

Формулювання заявником підстав для звернення до суду у порядку ст. 423 ЦПК України суперечить законодавчому визначенню та тлумаченню поняття «нововиявлені обставини», яке полягає у тому, що це повинні бути саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

З урахуванням викладеного, підстави для перегляду заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року за нововиявленими обставинами відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів оцінюються критично, адже останні зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Касьяненка Д.Л., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді