Справа № 523/6316/24
Провадження №2/523/119/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2025 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» (адреса місцезнаходження: 65025, м. Одеса, 21 км. Старокиївської дороги) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96), ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення суми страхового відшкодування та збитків, які не покриваються страховим відшкодуванням, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

Установив

До Суворовського районного суду м. Одеси року в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс», звернувся представник Нагорничевський Олександр Артурович, із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування та збитків, які не покриваються страховим відшкодуванням, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 13 квітня 2021 року о 18:45, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lexus GS300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись за адресою м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, біля будинку 94, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, в наслідок чого скоїв зіткнення, з автомобілем марки MAN A21 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був припаркований. Внаслідок дорожньотранспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 16 червня 2021 року Суворовським районним судом м. Одеси було винесено постанову по справі №523/7135/21, якою було визнано винним ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили 30.06.2021р. Згідно інформації з ЦБД МТСБУ цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Lexus GS300 р/н НОМЕР_1 на момент ДТП була забезпечена полісом ОСЦПВВНТЗ серії НОМЕР_3 виданого ТДВ «СК «ГАРДІАН». На електронну адресу відповідача ТДВ «СК «ГАДРІАН» 20.07.2022р. було надіслано повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування разом з необхідним пакетом документів. З врахуванням дати отримання Відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування (20.07.2022р.) та строку для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування (90 днів), останній термін виплати страхового відшкодування припадав на 20.10.2022р. Станом на дату підготування даної позовної заяви відповідь від Відповідача не надходила. В подальшому, позивачем було направлено скаргу на дії відповідача до Моторно (транспортного) страхового бюро України та Національного банку України з вимогою розглянути факти порушення ТДВ «СК «ГАРДІАН» норм діючого законодавства України та застосувати заходи впливу, зобов`язати ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснити виплату страхового відшкодування та пеню за весь час прострочення виплати страхового відшкодування.

На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» суму завданих збитків у розмірі 130000,00 грн.; усі судові витрати (у т.ч. витрати на оплату судового збору, витрати на оплату правової допомоги, витрати на оплату поштових відправлень) покласти на відповідачів пропорційно задоволених позовних вимог.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.04.24 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 травня 2024 року до суду надійшов відзив Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс», яким відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовним вимог в повному обсязі. Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що факт настання дорожньо-транспортної пригоди ним визнається, однак позивачем було пропущено річний строк подання заяви про виплату страхового відшкодування, визначений пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-ІV). Подання позивачем заяви про виплату страхового відшкодування після спливу річного строку не викликає у Відповідача, як Страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування, про що було повідомлено позивача прийнятим рішенням (лист за вих. №29/07/22/16 від 29.07.2022р.). Вищезазначену позицію відповідач обґрунтовує позицією ВП ВС викладеної в постанові від 14.12.2021р. по справі 147/66/16. Посилання позивача про причини пропуску строку, а саме введення на території України воєнного стану, що призвело до неможливості вчасно звернутись до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування на переконання Відповідача не можливо вважати обґрунтованим, оскільки, подія на яку посилається позивач відбулась більше ніж через 10 місяців після ДТП. Відповідач вважає, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтвердили пропуск строку через причини, які не залежали від нього. В обґрунтування вищезазначеного відповідач посилається на позицію ВП ВС викладеної в постанові від 14.12.2021р. по справі 147/66/16. Також, відповідач зазначає, що виникнення обов`язку зі сплати 3% річних та пені може виникнути у відповідача лише у разі виникнення обов`язку з виплати страхового відшкодування, а за відсутності доказів останнього у відповідача не виникає обов`язок застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення пені і інфляційних витрат. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 130000,00 грн. протирічить приписам чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини. Окремо, Відповідач зазначив, що власником транспортного засобу MAN A21 реєстраційний номер НОМЕР_2 є ТОВ «Автобус 365», що у відповідності до п. 35.1., 35.2. ст. 35 Закону № 1961-ІV не надає права позивачу отримувати страхове відшкодування без надання належних доказів права власності на транспортний засіб. Надання позивачем договору № 6137/ПТ/30 від 31.12.2022р., яким було передано право користування не підтверджує права на отримання страхового відшкодування.

Відзив від Відповідача ОСОБА_1 та Відповідь на відзив від позивача до суду не надходили.

25.09.2024 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог. Поданою заявою позивач просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» суму страхового відшкодування у розмірі 127400,00 грн. понесені витрати з проведення оцінки колісного транспортного засобу у розмірі 6000,00 грн., витрати на повідомлення про проведення оцінки у розмірі 126,00 грн., стягнути з ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 45660,00 грн., витрати на повідомлення про проведення оцінки у розмірі 126,00 грн., судові витрати покласти на відповідачів пропорційно задоволених позовних вимог.

В обґрунтуванням поданої заяви позивач зазначив, що згідно інформації з ЦБД МТСБУ цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Lexus GS300 р/н НОМЕР_1 на момент ДТП була забезпечена полісом ОСЦПВВНТЗ серії НОМЕР_3 виданого ТДВ «СК «ГАРДІАН» - тобто, відповідачем 1. На електронну адресу відповідача ТДВ «СК «ГАДРІАН» 20.07.2022р. було надіслано повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування разом з необхідним пакетом документів. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-ІV страховиком відповідачем -1 не було прийнято та надіслано рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Рішення на яке було надано Відповідачем - 1 (вих. № 29/07/2216 від 29.07.2022 року) до матеріалів справи не містить доказів його направлення позивачу, а відтак вважається таким, що не направлялось. На підставі замовлення позивача було складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу MAN A21, р/н НОМЕР_2 № 0843-05-24 від 19.09.2024р. у відповідності до якого, вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ MAN A21 складає 173060,00 грн. Оскільки, страхова сума (ліміт відповідальності) згідно полісу АР811539 виданого ТДВ «СК «ГАРДІАН», за шкоду завдану майну складає 130 000,00 грн., сума франшизи, яка не сплачується страховиком складає 2 600 грн., то сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача 1 складає 127 400 грн. Через не направлення свого представника відповідачем 1 для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що передбачено п. 34.2. та 34.3. ст. 34 Закону № 1961-ІV, позивач вважає, що відповідач 1 повинен відшкодувати понесені витрати за складання звіту про оцінку колісного транспортного засобу у розмірі 6000 грн. та понесених витрат на повідомлення про проведення оцінки у розмірі 126,00 грн. В обґрунтування поважності підстав пропуску строків звернення позивачем до відповідача 1 із заявою про виплату страхового відшкодування позивач посилається на подане до страховика обґрунтування пропуску строків подання заяви про виплату страхового відшкодування від 14.07.2022р. (вих. № 282), у відповідності до якого позивач зазначає, що строк звернення був пропущений введенням на підприємстві карантинних обмежень та введення воєнного стану, що призвели до обмежень в роботі підприємства та подальшої неможливості вчасного подання документів. Право отримання страхового відшкодування позивач обґрунтовує тим, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію ТЗ позивач є співвласником транспортного засобу та наданими до матеріалів справи відповідей всіх співвласників про те, що вони не заперечують щодо виплати страхового відшкодування позивачу. В частині стягнення суми збитків з Відповідача 2 - ОСОБА_1 позивач посилається на позиції ВС викладених у постановах та зазначає, що сума збитків у розмірі 45660,00 грн., які не покриваються виплатою страхового відшкодування підлягають відшкодуванню саме винною особою.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» про збільшення позовних вимог було принято до розгляду.

В судове засідання призначене 10.02.2025р. о 10:00 год. сторони не з`явились. Від представника Позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Будь-яких заяв та клопотань від інших сторін по справі до суду не надходило. Про розгляд справи сторони сповіщені належним чином.

Як встановлено судом з матеріалів справи та поданих заяв по суті справи, 13 квітня 2021 року о 18:45, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lexus GS300, р/н НОМЕР_1 , рухаючись за адресою м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, біля будинку 94, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, в наслідок чого скоїв зіткнення, з автомобілем марки MAN A21, р/н НОМЕР_2 , який був припаркований. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

16 червня 2021 року Суворовським районним судом м. Одеси було винесено постанову по справі №523/7135/21, якою було визнано винним ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 30.06.2021р.

На момент ДТП ТЗ Lexus GS300, р/н НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0811539 від 19.10.2020р. укладеного між ОСОБА_1 та страховиком Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан».

Страхова сума згідно полісу № АР/811539 за шкоду завдану майну складає 130 000,00 грн.

Згідно п. 5 полісу № АР/811539 встановлено, що сума франшизи складає 2600,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , наданого позивачем власником ТЗ MAN A 21, р/н НОМЕР_2 є ТОВ «Автобус 365». З особливих відміток вищезазначеного свідоцтва вбачається, що співвласниками ТЗ також є ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», ТОВ «ДНІПРОБАС», ПАТ «БАП», ТОВ «ЛТГ ТРАНС», ТОВ «КРИВОРОЖТРАНС».

Згідно посилань позивача у первісному позові, заяви про збільшення позовних вимог, обґрунтувань пропуску строків подання заяви про виплату страхового відшкодування, що не заперечується відповідачами, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧ ТРАНС» є повним правонаступником усього майна, прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «ПІВНІЧТРАНС».

На підтвердження права на отримання страхового відшкодування позивачем також було надано копії Договору користування, розпорядження та утримання транспортного засобу від 31.12.2020р. та листи співвласників ТЗ: ТОВ «ДНІПРОБАС», ТОВ «БАП», ТОВ «ЛТГ ТРАНС», ТОВ «КРИВОРОЖТРАНС» про те, що вони не заперечують в отриманні позивачем суми страхового відшкодування та проведення ремонтних робіт.

20.07.2022р. позивачем шляхом направлення на електронну адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» та через відділення «Укрпошти» було надіслано: повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування, виписка ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС», витяг ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС», витяг ЦБД МТСБУ на поліс № АР/811539, посвідчення водія ОСОБА_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , копія договору № 6137/ПТ/30 від 31.12.2022р., текст постанови суду по справі № 523/7135/21 з ЄДРСР, обґрунтування пропуску строку подання заяви про виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією накладної Укрпошта № 750 від 20.07.2022р. та не оскаржується Відповідачем 1. Вищезазначені документи були отримані 26.07.2022р. Відповідачем -1, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення з трек-номером 476.

29.07.2022р. листом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (вих. № 29/07/22/6) було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстав не подання останнім впродовж одного року з момент ДТП заяви про виплату страхового відшкодування. Доказів направлення даного листа позивачу відповідачем 1 до суду не надано.

08.12.2022р. Позивачем було направлено запит до Відповідача 1 з вимогою надати інформацію щодо суми страхового відшкодування; копію висновку експерта/звіту/оцінки/аварійного сертифікату, згідно якого розраховувалась сума страхового відшкодування (разом з калькуляцією, протоколом огляду, фототаблицею, док. виконавця, тощо); повідомити про прийняте рішення та підстави пропуску строків повідомлення про прийняте рішення. Вищезазначене підтверджується копію квитанції Укрпошта з трек-номером 103.

24.11.2022р. на електронну адресу, а 08.12.2022р. шляхом відправлення через відділення «Укрпошти» Позивачем було направлено скаргу на дії Відповідача 1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) та Національного банку України (надалі - НБУ) з вимогою розглянути факти порушення ТДВ «СК «ГАДРІАН» норм діючого законодавства України та застосувати заходи впливу зобов`язати ТДВ «СК «ГАДРІАН» здійснити виплату страхового відшкодування та пеню за весь час прострочення виплати страхового відшкодування. Вищезазначене підтверджується копією квитанцій укрпошти та роздруківок з електронної пошти.

У відповідності до відповіді МТСБУ зареєстрованої за вих. № 4-03/29483 від 13.12.2022 року) розгляд скарги Позивача було доручено Юридичному департаменту МТСБУ та те, що юридичним департаментом МТСБУ було направлено відповідний запит до Відповідача 1. Також, у листі зазначено, що Позивач має право звернутись до суду.

З наданої відповіді НБУ за вих. № 14-0004/85890 від 12.12.2022 року в рамках отриманої від страховика інформації Відповідачем 1 було прийнято рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4. пункту 37.1. ст.. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Також, у відповіді зазначено, що Відповідач 1 повідомив Позивача про прийняте рішення листом від 29.07.2022 року.

04.04.2024р. між ФОП ОСОБА_4 та Позивачем було укладено договір на надання послуг оцінки колісних транспортних засобів, предметом якого є визначення вартості відновлювального ремонту та вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автобуса MAN A21, р/н НОМЕР_2 .

На підтвердження сплати послуг за вищезазначеним договором позивачем надано копію платіжної інструкції № STR56408 від 18.04.2024р. на суму 6000 грн.

Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу MAN A21, р/н НОМЕР_2 № 0843-05-24 від 19.09.2024р. складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 вартість матеріального збитку завданого власнику ТЗ MAN A21, р/н НОМЕР_2 складає 173060,00 грн.

Так, в обґрунтування понесення позивачем додаткових витрат під час проведення оцінки колісного транспортного засобу позивачем до заяви про збільшення розміру позовних вимог було долучено повідомлення про виклик ОСОБА_1 та керівника ТДВ «СК «ГАДРІАН», за відправлення яких позивач сплатив 126,00 грн. кожному, що підтверджується квитанціями Укрпошти на відповідні суми.

Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону №1961-IV).

Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ДТП відбулась з вини водія ОСОБА_1 , що підтверджується копією постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2021р. по справі №523/7135/21, та є належним підтвердженням факту настання страхового випадку в розумінні Закону № 1961 IV.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Заперечення Відповідача 1 в частині відсутності підстав для виплати страхового відшкодування позивачу за відсутності доказів права власності на транспортних засіб не відповідають обставинам справи та матеріалам справи з наступних підстав.

Верховний Суд у постанові по справі № 755/2656/19 від 24.03.2021 року дійшов до висновку, що право отримання страхової виплату має право не лише власник авто, а й особа, яка на відповідній правовій підставі володіє ним.

Велика Палата Верховного Суду у посатнові від 14 грудня 2021 року по справі № 147/66/17 зробила висновок, що якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14). З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії), винної особи.

Як встановлено судом, матеріали справи містять свідоцтво про реєстрацію ТЗ MAN A 21, р/н НОМЕР_2 серії НОМЕР_4 , у відповідності до якого власником ТЗ є підприємство ТОВ «Автобус 365». В особливих відмітках даного свідоцтва зазначено, що співвласниками ТЗ є ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», ТОВ «ДНІПРОБАС», ПАТ «БАП», ТОВ «ЛТГ ТРАНС», ТОВ «КРИВОРОЖТРАНС», що підтверджує право позивача на отримання страхового відшкодування, як власника (співвласника) транспортного засобу.

Відповідачем 1 проігноровано та не надано належних обґрунтувань з приводу наданих позивачем листів співвласників ТЗ: ТОВ «ДНІПРОБАС», ТОВ «БАП», ТОВ «ЛТГ ТРАНС», ТОВ «КРИВОРОЖТРАНС» в яких зазначено, що вони не заперечують в отриманні позивачем суми страхового відшкодування та проведення ремонтних робіт, та копії договору № 6137/ПТ/30 від 31.12.2022р. про користування, розпорядження та утримання транспортного засобу MAN A 21, р/н НОМЕР_2 у відповідності до якого позивач є користувачем транспортного засобу, що з урахуванням вищевикладених позицій ВП ВС та ВС підтверджує належне право позивача на отримання страхового відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).

Суд погоджується з доводами Відповідача 1 про те, що позивач звернувся до страховика Відповідача 1 з порушенням річного строку звернення, визначеного підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV, а саме заяву про виплату страхового відшкодування подано позивачем лише 20.07.2022р., відтоді як річний строк подання заяви сплинув 13.04.2022 року.

Однак, Постановою ВП ВС від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95 цс 20) встановлено, що поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи). Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку».

Як встановлено судом, в обґрунтування пропуску строків звернення позивач надав разом із заявою про виплату страхового відшкодування обґрунтування пропуску строків подання заяви про виплату страхового відшкодування від 14.07.2022р. (вих. № 282). Згідно даного письмового обґрунтування позивач зазначає, що строк звернення був пропущений введенням на підприємстві карантинних обмежень та введення воєнного стану, що призвели до обмежень в роботі підприємства та подальшої неможливості вчасного подання документів. На підтвердження даних обставин позивачем надано до суду копії наказу ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» № 102/1 від 13.03.2020р., витяг з наказу по особовому складу ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» №22/к від 15.03.2022р., витяг з наказу по особовому складу ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» №24/к від 30.03.2022р., витяг з наказу по особовому складу ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» №25/к від 29.04.2022р., витяг з наказу по особовому складу ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» №26/к від 31.05.2022р.

З наказу ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» № 102/1 від 13.03.2020р. про впровадження обмежень у роботі підприємства під час карантину вбачається, що з 17.03.2020 року на підприємстві введено режим роботи з неповним робочим тижнем на період дії карантину, заборонено вхід на територію підприємства працівників, які перебувають у зоні ризику, та введено для окремих працівників відділену роботу згідно переліку.

З витягів з наказів по особовому складу ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» №22/к від 15.03.2022р., №24/к від 30.03.2022р., №25/к від 29.04.2022р., №26/к від 31.05.2022р. вбачається, що з 15.03.2022р. по 30.06.2022р. всі працівники юридичного відділу ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС» на підставі Указу Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та ст. 12 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ від 15.03.2022р., ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про відпустки» №504/96-ВР від 15.11.1996р. перебували у відпустці без збереження заробітної плати.

Також, у заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначає про те, що ведення законодавчих обмежень та за для збереження життя здоров`я працівників підприємства ПАТ «ПІВНІЧ ТРАНС» (на той момент) було введено обмеження у роботі підприємства під час дії карантину та запроваджено неповний робочий тиждень, що підтверджується наказом ПАТ «ПІВНІЧ ТРАНС» № 102/1 від 13.03.2020 року (копія в додатках). Вищезазначені обмеження прямо вплинули на можливість вчасно та в повному обсязі працівниками підприємства виконувати свої обов`язки, у тому числі з підготування та подання повідомлень про дорожньо-транспортні пригоди, заяви про виплату страхового відшкодування до Страховиків, тощо. Введення воєнного стану та перебування працівників у відпустках за власний рахунок призвело до неможливості вчасно подати заяву про виплату страхового відшкодування за період з 24.02.2022 року по 13.04.2022 року, що і стало підставою пропуску строку звернення до страховика. Одразу після відновлення роботи підприємства, працівниками юридичного відділу було сформовано необхідний пакет документів та направлено документи до Страховика. Окремо позивач звертає увагу на особливості самого підприємства. ТОВ «ПІВНІЧ ТРАНС», є підприємством на яке покладено виконання умов мобілізаційних завдань у відповідності до укладених договорів. Необхідність виконання вищезазначених завдань підтверджує наявність інших пріоритетних завдань у підприємства під час дії воєнного стану, ніж підготування документів для страховика по страховому випадку. Не прийняття до уваги особливостей Позивача, як підприємства, яке виконує надзвичайно важливі функції покладені державою та не врахування обґрунтованості пропуску строків, призвело до неможливості ТОВ «ПТ» скористуватись своїм правом на отримання страхового відшкодування, що в подальшому вплине на неможливість відновлення рухому складу (транспортних засобів), що в свою чергу призведе до неналежного виконання ТОВ «ПТ» покладених державою функцій, як критичної інфраструктури, у тому числі з перевезення населення, виконання мобілізаційних завдань в особливий період, і створить кризову ситуацію у соціальній сфері двох областей України із населенням більше п`яти мільйонів осіб.

З урахуванням наданих позивачем документів та обґрунтувань суд приходить до висновку, що позивачем пропущено річний строк звернення з поважних причин та через незалежні від останнього обставини. Також, суд зазначає, що позивачем одразу після виникнення можливості звернення до страховика відповідача 1 подано повний пакет документів, визначений Законом №1961-IV, що підтверджує здійснення позивачем заходів для отримання страхового відшкодування.

До наданого відповідачем 1 лист з вих. № 29/07/2216 від 29.07.2022 року в якому зазначено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування, як прийняте страховиком рішення про відмову у виплаті стрхового відшкодування суд ставиться критично, через відсутність доказів направлення даного листа позивачу.

За відсутності заперечень з боку відповідача 1, відсутності інших розрахунків суми завданих збитків, суд вважає обґрунтованими посилання позивача про необхідність стягнення з відповідача 1 суми страхового відшкодування у розмірі 127400,00 грн. (яка розрахована з вирахуванням суми ліміту відповідальності страховика за полісом та встановленої суми франшизи). Також суд вважає доведеними та обґрунтованими посилання позивача про необхідність стягнення суми понесених витрат за складання оцінки колісного транспортного засобу MAN A21, р/н НОМЕР_2 № 0843-05-24 від 19.09.2024р. у розмірі 6000,00 грн. та надсилання повідомлення про виклик керівника ТДВ «СК «ГАДРІАН» для проведення огляду у розмірі 126,00 грн., що підтверджено документально та не заперечується відповідачем -1.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Страхувальник (винна особа) відшкодовує різницю між страховою виплатою та завданим збитком, якщо розмір завданого збитку складається з платежів, які не покриваються страховою компанією. Вищезазначена позиція зазначена Верховним Судом у постановах: від 21.12.2022 № 369/13458/20; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 09.11.2022 № 497/470/2021; від 28.09.2022 № 727/182/21; від 21.09.2022 № 486/716/20; від 14.09.2022 № 441/756/18; від 14.09.2022 № 520/7996/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 16.02.2022 № 242/1930/21; від 16.02.2022 № 725/1670/18; від 16.02.2022 № 709/370/20; від 16.02.2022 № 363/5092/18; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 26.01.2022 № 204/5403/18.

Так, судом встановлено, що загальний розмір завданих позивачу збитків складає 173060,00 грн., а страхова сума (ліміт відповідальності) за полісом складає 130000,00 грн. та з урахуванням суми франшизи у розмірі 2600,00 грн., яка не сплачується страховиком можливо визначити, що сума яка не відшкодовується страховим відшкодуванням складає 45660,00 грн.

Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2 суми у розмірі 45660,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, суд вважає доведеними та обґрунтованими посилання позивача про необхідність стягнення суми понесених витрат за надсилання повідомлення про виклик ОСОБА_1 для проведення огляду у розмірі 126,00 грн., що підтверджено документально та не заперечується відповідачем - 2.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів розміру судових витрат пропорційно задоволених вимог, суд зазначає наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено 3028,00 грн, які підлягають стягненню на його користь з відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача 1 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2231,32 грн. (128126 грн. 00 коп. х100 : 173852 грн. коп. = 73.70% ; 3028,00грн. х 73.70: 100).

Відповідно з відповідача 2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 796 грн. 68 коп. (3028,00грн. - 2231,32 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131, 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» (адреса місцезнаходження: 65025, м. Одеса, 21 км. Старокиївської дороги) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96), ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення суми страхового відшкодування та збитків, які не покриваються страховим відшкодуванням, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, 01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 96) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» (, місцезнаходження: 65025, м. Одеса, 21 км. Старокиївської дороги) суму страхового відшкодування у розмірі 127400,00 грн., понесені витрати за проведення оцінки колісного транспортного засобу у розмірі 6000,00 грн., витрати за направлення повідомлення про проведення оцінки КТЗ у розмірі 126,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» (, місцезнаходження: 65025, м. Одеса, 21 км. Старокиївської дороги) матеріальні збитки у розмірі 45600 грн., понесені витрати за направлення повідомлення про проведення оцінки КТЗ у розмірі 126,00 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, 01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 96) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» (, місцезнаходження: 65025, м. Одеса, 21 км. Старокиївської дороги), судовий збір у розмірі 2231 грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» (, місцезнаходження: 65025, м. Одеса, 21 км. Старокиївської дороги) судовий збір у розмірі 796 грн. 68 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя