КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Кравченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Максфорт", подану від його імені та в його інтересах адвокатом Гришком Іваном Івановичем, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року про закриття провадження у справі за позовом Приватного підприємства "Максфорт" до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2024 закрито провадження у справі за позовом ПП "Максфорт" до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (т. 1, а.с. 196-199).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що спір між сторонами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має вирішуватися господарським судом в межах справ № 908/1778/24 та № 908/2717/24 про банкрутство ПП "Максфорт", оскільки на момент постановлення оскаржуваної ухвали господарським судом Запорізької області не було вирішено питання щодо відкриття провадження у справі № 908/2717/24.

При цьому, зазначає, що станом на дату відкриття провадження у даній справі (14.10.2024) провадження у справі № 908/1778/24 було закрито (т. 2, а.с. 13-16).

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника ПП "Максфорт" надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За правилами предметної юрисдикції господарських судів у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Відповідно до положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що передача місцевим загальним судом цивільної справи, в яких однією із сторін є боржник, на розгляд до господарського суду в межах справи про банкрутство здійснюється лише за умови, якщо господарським судом вже відкрито провадження у справі про банкрутство боржника.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, підставою для закриття провадження судом першої інстанції було визначено те, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.06.2024 відкрите провадження у справі № 908/1778/24 про банкрутство ПП "Максфорт".

Окрім цього, як встановив суд першої інстанції, ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.10.2024 відкрито провадження у справі № 908/2717/24 про банкрутство ПП "Максфорт".

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що вищенаведені ухвали набрали законної сили негайно після їх оголошення, суд першої інстанції дійшов висновку, що дана позовна заява має розглядатися в порядку господарського судочинства господарським судом Запорізької області в межах справ № 908/1778/24 та № 908/2717/24 про банкрутство ПП "Максфорт".

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.08.2024 у справі № 908/1778/24 заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду заяви задоволено, заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП "Максфорт" залишено без розгляду.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.10.2024 було прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП "Максфорт", а не відкрито провадження у справі про банкрутство ПП "Максфорт", як помилково встановив суд першої інстанції.

При цьому, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.12.2024 у справі № 908/1778/24 у заяві ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі №908/2717/24 про банкрутство ПП "Максфорт" відмовлено.

Тобто, на момент постановлення оскаржуваної ухвали господарським судом не було відкрито провадження у справі про банкрутство позивача.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив передчасний та помилковий висновок про закриття провадження у справі, що, як наслідок, призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що висновок суду про необхідність розгляду даної справи в порядку господарського судочинства не відповідає встановленим обставинам, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Максфорт", подану від його імені та в його інтересах адвокатом Гришком Іваном Івановичем, - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року про закриття провадження у справі за позовом Приватного підприємства "Максфорт" до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова