Справа № 705/278/2012
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2024 року, постановлену суддею Бобик О.І., в справі за заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк", де заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання

встановив:

У вересні 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», де заінтересована особа: ОСОБА_1 звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Заяву мотивує тим, що рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.04.2012 у справі № 705/278/2012 задоволено позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 254 від 23.08.2007 в розмірі 29 029,11 гривень. Рішення суду набрало законної сили 17.04.2012. На виконання зазначеного рішення, 06.06.2012 Іршавським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист.

Після отримання виконавчого листа, АТ «Ощадбанк» в межах строків пред`явлення його до виконання звернулося до відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції від 21.08.2012 за №34037518 відкрито виконавче провадження, яке завершено 26.06.2013 згідно із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу.

В подальшому, виконавчий документ було повторно пред`явлено до виконання в органи ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2013 та відкрито 18.11.2013.

Отже, востаннє виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 705/278/2012 відкрито 18.11.2013 згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 40757207.

У зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про хід виконавчого провадження №40757207, 12.12.2018 АТ «Ощадбанк» звернулося до відділу державної виконавчої служби із заявою щодо стану примусового виконання вищезгаданого виконавчого листа.

В подальшому, через відсутність реакції на заяву, АТ «Ощадбанк» зверталося із заявою про хід виконавчого провадження 11.04.2022. На сьогоднішній день будь-якої відповіді стягувачем не отримано.

Актом від 12.09.2024 встановлено факт відсутності/втрати виконавчого листа №705/278/12, виданого на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.04.2012.

Відтак, вказаний виконавчий лист до банку не поступав. Зазначає, що на сьогоднішній день рішення суду залишається невиконаним.

Враховуючи вищенаведене, просить суд видати дублікат виконавчого листа у зв`язку із його втратою, а також поновити його строк для пред`явлення до виконання.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2024 року у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відмовлено.

Суд мотивував свою ухвалу тим, що заявником не доведено поважність причин пропуску строку, зокрема інформація про хід виконавчого провадження є у відкритому доступі, заявник не цікавився станом виконання рішення з 2013 року по 2018 рік, оскільки тільки 12.12.2018 звернувся до ДВС із заявою про видачу копії виконавчого листа та постанови про повернення виконавчого листа стягувачу.

Посилання заявника на введення карантину у зв`язку з SARS-CoV-2 та введенням режиму воєнного стану не заслуговують на увагу, оскільки такі було введено, коли строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вже сплив.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» оскаржив таку в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання задовольнити.

Вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, вказує, що банк звертався до ДВС із заявами 12.12.2018 та 11.04.2022 про видачу оригіналу виконавчого листа та постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, однак такі були проігноровані виконавцем та не отримані заявником до сьогоднішнього дня. Тобто, стягувачем вживались всі заходи, спрямовані на отримання виконавчого документа з метою подальшого його пред`явлення до виконання в межах встановлених законом строків.

При цьому, просить врахувати, що з березня 2020 року діяли карантинні обмеження, а з 24.02.2022 введено правовий режим воєнного стану, що також дає підстави вважати, що строк на пред`явлення виконавчих документів до виконання було пропущено заявником з поважних причин.

У дане судове засідання з`явився адвокат Мартиняк В.В., який діє в інтересах АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк». Від заінтересованої особи ОСОБА_1 не надходило заяв чи клопотань.

Заінтересована особа ОСОБА_1 повідомлялася судовою повісткою, однак така повернулася з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» від 15.01.2025. Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Підстав для відкладення, нового повідомлення, немає.

Також, згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.05.2023 у справі №755/17944/18 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.04.2012 у справі № 705/278/2012 задоволено позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 254 від 23.08.2007 в розмірі 29 029,11 гривень. Рішення суду набрало законної сили 17.04.2012 (а.с.6-8).

На виконання зазначеного рішення, 06.06.2012 Іршавським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист (а.с.9).

Після отримання виконавчого листа, АТ «Ощадбанк» в межах строків пред`явлення його до виконання звернулося до відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції від 21.08.2012 за № 34037518 відкрито виконавче провадження, яке завершено 26.06.2013 згідно із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.10,11).

В подальшому, виконавчий документ було повторно пред`явлено до виконання в органи ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2013 (а.с.12).

Постановою відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції від 18.11.2013 за № 40757207 відкрито виконавче провадження, яке завершено 27.06.2014 згідно із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.13,14).

12.12.2018 та 11.04.2022 АТ «Ощадбанк» звернулося до відділу державної виконавчої служби із заявами щодо стану примусового виконання вищезгаданого виконавчого листа № 40757207 (а.с.15, 16).

Актом від 12.09.2024 встановлено факт відсутності/втрати виконавчого листа №705/278/12, виданого на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.04.2012 (а.с.17).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі N 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом N 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону N 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі N 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі N 5016/149/2011 (17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі N 553/1951/14-ц (провадження N 61-20552св18).

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі N 419/310/12 (провадження N 61-13084св21) зроблено висновок, що: "єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено".

Згідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, в редакції чинній на 2013 рік, тобто на час винесення рішення суду.

05.10.2016 року Закон України «Про виконавче провадження» набрав чинності у новій редакції, де згідно ч. 1 ст. 12 зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.04.2012 у справі № 705/278/2012 задоволено позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 254 від 23.08.2007 в розмірі 29 029,11 гривень. Рішення суду набрало законної сили 17.04.2012. На виконання зазначеного рішення, 06.06.2012 Іршавським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист.

Постановою відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції від 21.08.2012 за № 34037518 відкрито виконавче провадження, яке завершено 26.06.2013 згідно із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу.

Після додаткового звернення до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження постановою відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції від 18.11.2013 за № 40757207 відкрито виконавче провадження, яке завершено 27.06.2014 згідно із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу.

В своїх доводах стягував вказує, що звертався із заявами 12.12.2018 та 11.04.2022 щодо стану примусового виконання рішення, однак ДВС ігнорував такі, у зв`язку з чим ними було пропущено строк звернення виконавчого листа до виконання з поважних, незалежних від стягувача, причин. Крім цього, зазначає, що 12.09.2024 встановлено факт відсутності/втрати виконавчого листа №705/278/12, виданого на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.04.2012. Вважає, що наявні всі законні підстави для поновлення пропущеного строку виконавчого листа до виконання та видачу дублікату такого, а суд першої інстанції помилково не врахував введення карантинних обмежень та правового режиму воєнного стану, що стало перешкодою під час виконання рішення.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вірно зазначив, що стягувач протягом тривалого періоду часу не цікавився станом виконання рішення суду. Зокрема, звертаючись із заявою про стан виконання судового рішення 12.12.2018, тобто після чотирьох років як завершилося виконавче провадження 27.06.2014 згідно із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім цього, судом першої інстанції вказано, що інформація про хід виконавчого провадження не є закритою, а знаходиться у вільному доступі АСВП, про що також погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Поважність причин пропуску строку оціночне поняття, яке залежить від багатьох факторів. Її слід пов`язувати не тільки з об`єктивними причинами неможливості звернутися із заявою про пропуск строку, але і з тим чи міг стягувач знати про стан виконавчого провадження, з його зацікавленістю у виконанні судового рішення.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі N 196/673/14-ц (провадження N 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі N 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі N 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі N 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі N 127/2-3538/10.

Неодноразово ЄСПЛ звертав увагу на те, що сторона у справі повинна цікавитись не тільки станом розгляду справи у розумні строки, але і станом його виконання, оскільки такі є нерозривно пов`язані.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Крім цього, слід зазначити, що банк це юридична особа, яка має у своєму підпорядкуванні численну кількість працівників, серед яких є ті, які займаються юридичними питаннями, зокрема щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Посилання стягувача на запровадження карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби SARS-CoV-2 та введення правового режиму воєнного стану, як причин об`єктивності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не заслуговують на увагу, оскільки карантинні обмеження було введено 12.03.2020, правовий режим воєнного стану 24.02.2022, а із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання стягував звернувся 27.09.2024.

Оскільки, як апеляційним судом було зазначено вище, стягувач протягом чотирьох років у період з 27.06.2014 по 12.12.2018 не проявляв зацікавленості щодо стану виконання судового рішення, хоча йому було достеменно відомо про наявність такого у ДВС, то апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції із тим, що посилання на дану обставину не є поважною причиною пропуску, як і посилання на неналежну роботу виконавця.

Отже, апеляційний суд приходить до об`єктивних висновків, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає нормам чинного матеріального та процесуального права.

А звідси, керуючись нормами статей 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 25 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: