ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/1046/23 Номер провадження 22-ц/814/91/25Головуючий у 1-й інстанції Хоменко Д.Є. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушин Г.Л., Чумак О.В.

секретар: Сальна Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Приліпко Ірини Леонідівни

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2023 року, постановлене суддею Хоменко Д.Є.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ухилення від виконання судового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану внаслідок ухилення від виконання судового рішення в розмірі 370000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2006 року він дав у борг ОСОБА_3 кошти у сумі 60000 грн., що підтверджується розпискою, згідно якої відповідачка мала повернути борг до 31.12.2007 року.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2008 року у справі № 2-221/2008 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 60000 грн.

На підставі вказаного рішення суду 05.05.2008 року було відкрите виконавче провадження № 7295781 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 60000 грн., витрати по справі у розмірі 600 грн. та витрати на ІТЗ 30 грн., а всього 60630 грн. з накладенням арешту на майно боржника ОСОБА_3

15.05.2008 року на підставі клопотання ВДВС Валківського РУЮ Харківської області про зміну способу виконання рішення суду Валківським районним судом Харківської області винесено ухвалу щодо зміни способу виконання рішення Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2008 року шляхом передачі земельної ділянки (паю) з кадастровим номером :03:000:0307, яка належить на праві власності ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-XP № 068075, виданого 27.08.2002 року Олександрівською сільською радою Валківського району Харківської області площею 5,66 га, вартістю 64090 грн. 96 коп.

30.05.2008 року було закінчено виконавче провадження № 7295781 у зв`язку із погашенням боргу ОСОБА_3 шляхом передачі земельної ділянки.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16.02.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, скасовано ухвалу Валківського району Харківської області від 15.05.2008 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення Валківського районного суду Харківської області у справі № 2-221/2008 від 31.03.2008 року, яке не втратило своєї законної сили, позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, а саме грошовими коштами у розмірі 60000 грн., які відповідач взяла у нього в позику тим самим завдаючи позивачу моральної шкоди, яку позивач визначив у розмірі 370000 грн.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ухилення від виконання судового рішення відмовлено у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Приліпко І.Л., просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 станом на 2023 рік досі не повернула грошових коштів відповідно до рішення суду від 31.03.2008 у розмірі 60000 грн. чим завдає ОСОБА_1 моральних страждань.

Окрім того, всупереч положенням ст. 274 ЦПК України та ст. 279 ЦПК України суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, чим порушено право позивача на справедливий суд.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.10.2024 залучено до участі у справі ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_3 .

Від представника ОСОБА_2 адвоката Яровенко О.Ю. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Валківського районного суду Харківської області від 31 березня 2008 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 60000 грн. (а.с. 8).

На виконання даного рішення було відкрито виконавче провадження № 7295781.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 15 травня 2008 року задоволено заяву відділу ДВС Валківського РУЮ Харківської області про зміну способу виконання рішення Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2008 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу.

Змінено спосіб і порядок виконання рішення Валківського районного суду Харківської області від 31 березня 2008 року про стягнення суми боргу шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_3 .

Передано земельну ділянку (пай), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю, серія IV-ХР № 068075 виданого 27 серпня 2002 року Олександрівською сільською радою Валківського району Харківської області, площею 5,66 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області, в рахунок відшкодування суми боргу 60000 грн. на користь ОСОБА_1 та суми судових витрат 600 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн., а всього 60630 грн. по рішенню Валківського районного суду Харківської області від 31 березня 2008 року ОСОБА_1 (а.с. 9).

30 травня 2008 року було закінчено виконавче провадження № 7295781 у зв`язку з погашенням боргу ОСОБА_3 шляхом передачі земельної ділянки.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 15 травня 2008 року скасовано та відмовлено у задоволенні заяви відділу ДВС Валківського РУЮ Харківської області про зміну способу виконання рішення Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2008 по справі № 2-221/2008 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу (а.с. 10-11).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 , як на підставу завдання йому моральної шкоди посилався на факт ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення Валківського районного суду Харківської області від 31 березня 2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх безпідставність та необгрунтованість.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Предметом спору у цій справі є стягнення моральної шкоди, завданої позивачу у зв`язку з невиконанням рішення суду.

Пунктом 7 частини третьої статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом частини першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, закріплені в ч. 1 ст. 1167 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2024 року у справі № 202/10602/22 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві майнової шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.

Суд першої інстанції, належним чином оцінивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до обгрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності відповідача, а саме факт умисного ухилення від виконання рішення суду.

Крім того, позивачем не доведено і заявлений ним розмір моральної шкоди, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням заподіювача шкоди та завданою шкодою.

На підтвердження завдання позивачу моральної шкоди у розмірі 370000 грн. внаслідок невиконання відповідачем рішення суду надано висновок соціально-психологічного дослідження № 30-11-21 моральної шкоди потерпілого (громадська експертиза), який виготовлено ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень».

Відповідно до частин першої, другої статті 74 ЦПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (частини перша, друга, сьома статті 102 ЦПК України).

Проте висновок соціально-психологічного дослідження № 30-11-21 моральної шкоди потерпілого (громадська експертиза), який виготовлено ГО «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» не є висновком спеціаліста чи експерта. Цей висновок є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру та ступеня моральних страждань з урахуванням індивідуально-особистих властивостей позивача. Таким чином, висновки носять рекомендаційний характер, тому при вирішенні питання про визначення розміру компенсації моральної шкоди з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, суд може його враховувати в сукупності з іншими доказами у справі.

Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 759/24810/21.

Інших доказів, які б підтверджувати заявлені позивачем вимоги матеріали справи не містять.

Скасування Харківським апеляційним судом ухвали Валківського районного суду Харківської області від 15 травня 2008 року про зміну способу виконання судового рішення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 не є протиправною поведінкою чи іншою дією, яка свідчить про ухилення від виконання рішення суду та спричинення позивачу моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, щодо порушення місцевим судом норм процесуального права з огляду на наступне.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).

Частина четверта статті 274 ЦПК України містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження. Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.

Так, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (частини перша та друга статті 274 ЦПК України).

Відповідно до пункту першого частини шостої статті 19 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, малозначними справами є справи, у який ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року установлено в розмірі 2684 грн.

Таким чином, малозначними справами (станом на час звернення до суду із цим позовом) були справи із ціною позову, яка не перевищує 268400,00 грн. (2684,00 грн х 100 = 2684,00 грн).

Враховуючи вищенаведене та те, що предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди у розмірі 370000 грн., тому дана справа не є малозначною та не підлягала розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 12, 376 ч. 1 п. 4, ч. 3 п. 7, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Приліпко Ірини Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ухилення від виконання судового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: Г. Л. Карпушин

О. В. Чумак