Справа № 521/119/24
Провадження № 2/521/327/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Чорна В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час розгляду за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дітей проживати з позивачем, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дітей проживати з позивачем, в якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 липня 2009 року у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 419; після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом із матір?ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.07.2024р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

В зустрічній позовній заяві позивач просить суд встановити режим окремого проживання подружжя терміном на один рік з дня набрання ухвалою суду законної сили та зазначає, що розлад у родині відбувся в кінці травня 2023 року повідомлення відповідача по зустрічному позову про намір подати заяву про розірвання шлюбу. В травні відповідач по зустрічному позову повідомила позивачу по зустрічному позову, що процес розірвання шлюбу розпочався. В березні 2023 року відповідач по зустрічному позову запропонувала позивачу по зустрічному позову знайти собі інше житло. Задля уникнення конфліктів, сторони фактично домовилися про те, що вони будуть тимчасово проживати окремо один від одного. Послається на те, що на подружжя вплинула ситуація, пов`язана з тим, що вони змушені були переїхати за кордон через військову російську агресію проти України. В Федеративній Республіці Німеччина відповідач по зустрічному позову із дітьми змушена була шукати нове помешкання, роботу. Діти почали відвідувати німецьку школу. Наразі Подружжя відвідують курси вивчення німецької мови. Для родини ситуація, пов`язана з вимушеним переїздом, стала стресовою, та призвела до тимчасового окремого проживання. Зазначає, що позивач по зустрічному позову не бажає розривати шлюб, оскільки сім`я для нього є головною цінністю в житті.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Білицький А.В. просить вирішити питання про прийняття до розгляду його зустрічної позовної заяви до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання, яка була подана ним до суду 09.07.2024 року, оскільки в майбутньому можуть виникнути спори щодо придбання майна сторонами.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити в прийнятті зустрічної позовної заяви та вказав, що вона має бути подана, як окрема позовна заява.

Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви щодо вирішення питання про об`єднання зустрічного позову із первісним позовом, суд прийшов до наступного.

Відповідно до т частини другої статті 49 ЦПК України одним із спеціальних прав відповідача є право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Частиною першою статті 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Спеціальні вимоги щодо змісту зустрічного позову та умови його прийняття до спільного розгляду з первісним позовом визначено частиною другою статті 193 ЦПК України. Так, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (частина третя статті 193 ЦПК України).

Суд відмічає, що первісний позов ОСОБА_1 стосується припинення шлюбних відносин та залишення дітей проживати з нею.

Предметом зустрічного позову є встановлення режиму окремого проживання, таке питання вирішується судом у відповідності до ст.119 СК України.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначено статтею 112 СК України. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Інститут встановлення режиму окремого проживання подружжя врегульовано статтями 119,120 СК України.

Згідно із частиною першою статті 119 СК України суд може постановити рішення про встановлення режиму окремого проживання подружжя за заявою подружжя або позовом одного з них, передумовою встановлення такого режиму є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Виходячи із системного аналізу положень глави 11 СК України, режим окремого проживання подружжя і припинення шлюбу шляхом його розірвання мають, у тому числі, правові наслідки, які є спільними для обох інститутів: 1) встановлення режиму особистої приватної власності на майно, набуте у відповідний період відсутності шлюбних відносин та дії режиму окремого проживання подружжя, розпорядження цим майном без врахування обмежень, які визначені статтею 65 СК України; 2) презумпція походження дитини не від чоловіка у випадку, якщо вона народжена дружиною після спливу десяти місяців після встановлення режиму окремого проживання подружжя (частина другастатті 120 СК України), яка відповідає аналогічній презумпції дитини, народженої після спливу десяти місяців після припинення шлюбу (частина друга статті 122 СК України) - в обох випадках у чоловіка не виникають права та обов`язки як батька дитини, зокрема й аліментні зобов`язання.

Режим окремого проживання подружжя має строковий характер. Відповідно до частини другої статті 119 СК України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

На відміну від розірвання шлюбу, встановлений судом режим окремого проживання подружжя може бути припинений, у тому числі, у разі поновлення сімейних відносин, зважаючи на припинення причин, які зумовили неможливість або небажання одного з подружжя чи обох з подружжя проживати спільно або зміну ставлення до них з боку подружжя.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні положень статей119,120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер.

Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди.

Вирішуючи заяву в порядку статті 119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Отже, хоча позов про розірвання шлюбу та позов про встановлення режиму окремого проживання подружжя виникають з правовідносин між подружжям, стосуються спору між подружжям у зв`язку з неможливістю чи небажанням одного з подружжя чи обох з подружжя проживати спільно, вони мають самостійний характер.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2022р. у справаі № 760/10709/20 (провадження № 61-16246св20).

Крім того, відповідно до ч.ч. 4, 6 статті 19 ЦПК України справи про розірвання шлюбу відносяться до категорії малозначних справ, і для їх розгляду використовується інститут спрощеного позовного провадження.

В той же час, частиною 4 статті 193 ЦПК України у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд повинен постановити ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, що, очевидно, матиме наслідком затягування розгляду справи.

Встановивши, що предметом первісного позову є розірвання шлюбу та залишення дітей проживати з матір`ю, натомість предметом зустрічного позову є встановлення режиму окремого проживання подружжя, спільний розгляд цих позовів є недоцільним, оскільки не відповідатиме завданню цивільного судочинства та спричинить затягування розгляду справи, а тому зустрічна позовна заява не може бути прийнята до розгляду з первісним позовом про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 49, 193, 194, 260, 261, 353, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

В прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя - відмовити.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернути відповідачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН