Номер провадження: 22-ц/813/1538/25
Справа № 522/435/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Берзінь Сергія Людвиговича, представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року, постановленого під головуванням судді Домусчі Л.В., повний текст рішення складений 14 травня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та визнання незаконними дії, -

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном та визнання незаконними дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що згідно Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 лютого 2015 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками в рівних частках квартири під АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , є власницею квартири під АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 11 листопада 2011 року та свідоцтва про право власності номер НОМЕР_1 , виданого 05 серпня 2015 року Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області; технічного паспорту, виданого 20 листопада 2017 року ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» та декларації про готовність об`єкта до експлуатації ОД65, виданої 27 листопада 2017 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Тривалий час (з моменту спорудження будинку) позивачка та третя особа користувались сараєм площею 10 кв. м. (розмір 2м. х 5м.) розташованим поряд з належною їм на праві приватної власності квартирою під АДРЕСА_1 .

Однак, власниця квартири під АДРЕСА_2 ОСОБА_5 зруйнувала належний їм сарай та розпочала споруджувати на його місці та прилеглій території двоповерхову прибудову до належної їй на праві приватної власності квартири під АДРЕСА_3 під АДРЕСА_4 .

Дані будівельні роботи ОСОБА_5 не узгоджені з власниками суміжних квартир та ведуться з грубими порушеннями діючих будівельних норм та правил.

Позивачка вважає, що спорудження ОСОБА_5 двоповерхової прибудови до належної їй на праві приватної власності квартири під АДРЕСА_3 під АДРЕСА_4 є протизаконним та унеможливлює використання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належної їм на праві приватної власності квартири під АДРЕСА_5 під АДРЕСА_4 в повному обсязі на власний розсуд та для забезпечення наших власних житлових потреб.

Судом до участі у справі в якості третьої особи був залучений ОСОБА_4 .

24 грудня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила:

- усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні належною позивачу на праві приватної власності квартирою під АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідачки, ОСОБА_1 привести належну їй на праві приватної власності квартиру під АДРЕСА_2 в первісний стан відповідно до технічного паспорту від 27 жовтня 2011 року;

- визнати незаконними дії ОСОБА_1 щодо здійснення реконструкції (переобладнання) належної їй на праві приватної власності квартири під АДРЕСА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволений.

З урахуванням ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2024 року про виправлення описки, судом:

Усунуті ОСОБА_2 перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності квартирою під АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 привести належну їй на праві приватної власності квартиру під АДРЕСА_2 в первісний стан відповідно до технічного паспорту від 27 жовтня 2011 року.

Визнані незаконними дії ОСОБА_1 щодо здійснення реконструкції (переобладнання) належної їй на праві приватної власності квартири під АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1 473 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Берзінь С.Л., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги недоведеність позивачем обставин, які підтверджують наявність порушення його прав збудованим об`єктом нерухомості (квартирою АДРЕСА_3 ).

Також не взяв до уваги недоведеність позивачем наявності істотних порушень будівельних норм і правил та нанесення шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб даним будівництвом, та не взяв до уваги, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що реконструкція квартири АДРЕСА_3 біля квартири АДРЕСА_5 позивача порушує його права.

Також апелянт зазначив, що суд у своєму рішенні вказав, що відповідач мав погодити реконструкцію з позивачем, хоча така вимога не вимагається чинним законодавством.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Пудлінська Л.І., представник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

В судове засідання призначене на 18 лютого 2025 року ОСОБА_3 , представник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Євдощек А.Р. не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 188 зв.б.-189 зв.б., 192-193 т. 3).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторони, яка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Берзінь С.Л., представника ОСОБА_1 , адвоката Пудлінської Л.І., представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно розпорядження органу приватизації від 05.05.1999 року № 136312 квартира АДРЕСА_6 передана в спільну часткову власність ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частках.

ОСОБА_6 , 1948 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була заведена спадкова справа № 340/2014 (а.с. 11 т. 1).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.02.2015 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В. (за реєстраційним № 1-160) ОСОБА_3 є власником 1/2 частки кватири № 22 за адресою: АДРЕСА_4 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2015 року № 33929690 (а.с. 9, 10 т. 1).

Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками в рівних частках квартири під АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_7 на підставі договору дарування № 9-1116 від 18.11.2011 року (а.с. 212-214 т. 1).

Згідно Технічного паспорту від 27.10.2011 року квартира АДРЕСА_8 складається з: 2 житлових кімнат (1-а кімната - 11,4 кв.м., 2-а кімната - 10,5 кв.м.) кухні - 7,7 кв.м., туалету - 1,4 кв.м., веранди - 3,7 кв.м. (а.с. 159-160 т. 1).

08.07.2015 року Департаментом ДАБІ в Одеській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ОД 58 з реконструкції квартири АДРЕСА_2 .

20.02.2015 року Департаментом ДАБІ в Одеській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 95 з реконструкції квартири АДРЕСА_2 (а.с. 207 т. 1).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Рубан М.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23387450 від 04.08.2015 року було вирішено провести державну реєстрація права власності квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 на підставі її заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.07.2015 року (а.с. 226 т. 1).

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 05.08.2015 року ОСОБА_5 стала власником квартири АДРЕСА_9 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 05.08.2015 року № 41743919, загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м. (а.с. 227, 228 т. 1).

На підставі зазначеної декларації та свідоцтва про право власності Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області 05.08.2015 року було зареєстровано право власності на реконструйовану квартиру, згідно якого квартира АДРЕСА_2 складається з трьох кімнат, загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м.

Відповідно до Технічного паспорту від 23.07.2015 року квартира АДРЕСА_9 складається з: 3 житлових кімнат (1-а кімната - 11,4 кв.м., 2-а кімната - 10,5 кв.м., 3-а - 20,5 кв.м.) кухні - 7,7 кв.м., ванної кімнати - 2,2 кв.м., коридору - 4,2 кв.м. (а.с. 215-217 т. 1).

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що площа квартири відповідачки збільшилась за рахунок збільшення житлової площі на 20,5 кв.м., тобто прибудови без згоди позивачки.

Також судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2016 року (справа № 522/23231/15-ц) в задоволенні позовної заяви Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_5 про приведення самовільно реконструйованої квартири в попередній стан відмовлено.

При цьому, рішенням встановлено, що в 2015 році відповідачка розпочала реконструкцію квартири шляхом улаштування прибудови, загальною площею 26,0 кв.м. КП ЖКС «Порто-Франківський», вирішивши, що реконструкція здійснюється самовільно, виніс приписи від 10.07.2015 року та 14.07.2015 року про приведення вказаної квартири в первинний стан. Після чого, 29.07.2015 року позивачем було прийнято розпорядження № 358 «Про приведення самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_2 в первинний стан».

Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого 17.01.2017 року Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », актовий запис № 8 (а.с. 89 т. 3).

Також встановлено, що відповідно до інформації, наданої виробничою дільницею № 6 КП «ЖКС «Порто-Франківський», будівництво двоповерхової прибудови до квартири АДРЕСА_2 було розпочато 27.10.2017 року ОСОБА_8 (дівоче прізвище), про що було складено та направлено до Приморської районної адміністрації ОМР доповідного листа від 10.11.2017 року за № 3076/11 (а.с. 244 т. 2).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР за № 528 від 24.11.2017 року «Про демонтаж самовільно улаштованої двоповерхової будівлі на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 » зобов`язано ОСОБА_5 виконати роботи по демонтажу самовільно-побудованої двоповерхової будівлі за вказаною адресою, в строк до 28.11.2017 року (а.с. 243 т. 2).

У зазначений строк, розпорядження Приморської районної адміністрації за № 528 від 24.11.2017 року виконано не було, що підтверджується доповідним листом (вих. 647 від 29.11.2017 року), направленим до Приморської районної адміністрації ОМР (а.с. 244а т. 2).

Відповідно до Технічного паспорту від 20.11.2017 року квартира АДРЕСА_10 складається з: 4 житлових кімнат (1-а - 11,4 кв.м., 2-а - 10,5 кв.м., 3-а - 20,5 кв.м., 4-а - 29,8 кв.м.) кухні - 7,7 кв.м., 23,8 кв.м., ванної кімнати - 2,2 кв.м., 5,0 кв.м., коридору - 4,2 кв.м. (а.с. 201-202 т. 2).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 01.12.2017 року № 105944131 ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 05.08.2015, видавник: Реєстраційна служба Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області; технічного паспорту, серія та номер: -, виданого 20.11.2017, видавник: ТОВ «НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ»; декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД65, виданої 27.11.2017, видавник: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 31.07.2015 року набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 115,1 кв.м., житловою площею 72,2 кв.м. (а.с. 63 т. 1).

Проте з листа Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської місткої ради від 02.03.2018 року за вих. № 01-5/39-01 вбачається, що наказом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/20 ДАБК від 08 лютого 2018 року скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 65 від 27.11.2017 року (а.с. 102 т. 1).

Наказом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/47 ДАБК від 15 березня 2018 року «Про скасування права на виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД15» - скасовано право на початок будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД15 «Реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані» - поштова будівельна адреса: АДРЕСА_11 , замовник - ОСОБА_8 (а.с. 105 т. 1).

Згідно висновку експерта № 20-4734 судової будівельно-технічної експертизи від 23.12.2022 року (а.с. 178-207 т. 2) де досліджувались кв. АДРЕСА_5 та 2-х поверхова будівля, яка є розташованою до кв. АДРЕСА_3 літ. «Б» ОСОБА_8 вбачається:

«1,2 Двоповерхова прибудова до кв. АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_5 перешкоди для власника квартири АДРЕСА_5 гр. ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_4 - не створює.

Питання в частині загрози життю та здоров`ю власника кв. АДРЕСА_1 пов`язану з будівництвом 2-х поверхової будівлі в компетенцію експерта-будівельника - не входить.

3. Відсутність перешкод у користуванні власником квартирою АДРЕСА_1 , виключає необхідність приведення кв. АДРЕСА_2 у попередній стан.

4. Реконструкція (будівельні роботи) 2-х поверхової прибудови відноситься невід`ємних поліпшень кв. АДРЕСА_3 та відповідає наступним нормативно-технічним вимогам, які діяли на час будівництва:

- за поверховістю прибудови п. 4.9 ДБН В.1.1-7-2016;

- по складу приміщень п.2.22 ДБН В.2.2-15-2005;

- по площі санвузлу п.2.27 ДБН В.2.2-15-2005;

- по ширині кухні п. 2.30 ДБН В.2.2-15-2005;

- по площі кухні п.2.24 ДБН В.2.2-15-2005;

- по забезпеченню провітрювання, природнього освітлення та інсоляції п.л.3.4, 3.6 ДБН В.2.2-15-2005;

- по наявності інженерних комунікацій п.п.5.13, 5.23, 5.38 ДБН В.2.2-15-2005;

- по конструкції даху та організованим водостокам - п.7.7 ДБН В.2.6-220:2017 та п.2.17 ДБН В.2.2-15-2005;

- по наявності евакуаційного виходу - 72.1 ДБН В.1.1-7-2016;

- по лінійним розмірам дверних отворів - п.7.2.7 ДБН В.1.1-7-2016;

- по кількості надземних поверхів при розрахунковій сейсмічності будівельного майданчика табл. 7.1 п.7.1.1. ДБН В.1.1-12:2014 «Будівництво в сейсмічних районах»;

- по наявності антисейсмічних поясів п. 7.3.2 ДБН В.1.1-12:2014«Будівництво в сейсмічних районах»;

- по довжині будівлі п. 7.1.2 ДБН В.1.1-12:2014 «Будівництво в сейсмічних районах»;

- по правильній конфігурації будівлі п. 7.1.4 ДБН В.1.1-12:2014 «Будівництво в сейсмічних районах»;

- по влаштуванню дерев`яного перекриття п. 7.3.5 ДБН В.1.1-12:2014 «Будівництво в сейсмічних районах»;

- пo покриттю будівлі з метало профнастилу п. 7.3.6 ДБН В.1.1-12:2014«Будівництво в сейсмічних районах»;

- по захисту стін від вологи п.4.10.4 ДБН В.2.6-31:2016 «Теплова ізоляція будівель»; на у по відповідності кладки будинку ДБН В.2.6-162:2010 «Кам`яні та армокам?яні конструкції»:

- 13.1.4.1.1 Зчеплення елементів кам`яної кладки між собою повинно забезпечуватись за допомогою будівельного розчину відповідно до затвердженої технології.

- 13.1.5.1 Горизонтальні вертикальні шви кладки, виконані із звичайного будівельного розчину або розчинів на легких заповнювачах, повинні бути завтовшки не менше 6мм і не більше 15мм, а спеціальні тонкі горизонтальні та вертикальні шви повинні бути завтовшки не менше 0,5мм і не більше 3мм.

- по задовільному та доброму технічному стану технічному стану ДСТУ -Н Б В.1.2-18:2016 «Настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки технічного стану».

- по розміщенню прибудови в існуючій забудові п. 3.10 ДБН В.2.2-15-2005 (7): При розміщенні нового будівництва в існуючій забудові або реконструкції будинків слід забезпечити дотримання вимог чинних нормативних документів щодо інсоляції, природного освітлення і захисту від шуму для навколишні будинків. Ця умова є обов`язковою і в разі зміни габаритів існуючого будинку.

- по тривалості інсоляції житлових приміщень п.10.30* ДБН 360-92**[5]: Розміщення та орієнтація житлових і громадських будинків (за винятком дитячих дошкільних установ, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів) повинні забезпечувати тривалість інсоляції житлових приміщень, визначених нормами, і територій не менше 2,5 год. за день на період з 22 березня по 22 вересня.»;

- по протипожежним вимогам в умовах сформованої забудови з додатком 3.1. (обов`язкове) примітка 7 ДБН 360-92**[5]: Мінімальні протипожежні розриви між житловими будинками і господарськими будівлями у межах однієї присадибної ділянки не нормуються.

5. Дослідження питання щодо негативного впливу у майбутньому виконаних гр. ОСОБА_5 будівельних робіт при споруджені 2-х поверхової прибудови до належної їй на праві приватної власності квартири під АДРЕСА_2 та визначення матеріальної шкоди, яка може буди завдана належній позивачці, ОСОБА_2 на праві приватної власності квартирі під АДРЕСА_1 не входить в компетенцію експерта будівельника.» (а.с. 178-207 т. 2).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що квартира відповідачки збільшилась в результаті реконструкції без проекту на заг. пл. 115,1 кв.м. та є вже 2-х поверхова прибудова, яка має спільну стіну з квартирою позивачки, хоч і знаходиться в доброму технічному стані і не має деформацій та пошкоджень стін, проте така реконструкція проведена у незаконний спосіб, а тому такий стан не може вважатися таким, що не створює перешкоди для позивачки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушають санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом ч.ч. 4, 7 ст. 376 цього Кодексу залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат.

У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини другої статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Якщо нерухоме майно є самочинним будівництвом, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно у будь-який інший спосіб, окрім визначеного статтею 376 ЦК України (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка його побудувала, або за власником земельної ділянки), є такою, що не відповідає вимогам цієї статті. Можливість настання інших правових наслідків, ніж передбачені статтею 376 ЦК України, як у випадку самочинного будівництва, здійсненого власником земельної ділянки, так і у випадку самочинного будівництва, здійсненого іншою особою на чужій земельній ділянці, виключається.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності.

Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.

Судом встановлено, що 01.12.2017 року ОСОБА_8 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 115,1 кв.м., житловою площею 72,2 кв.м. Підставою для державної реєстрації права власності зазначено: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданого 05.08.2015 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД65, виданої 27.11.2017.

Також судом встановлено, що реконструкцію квартири АДРЕСА_3 було здійснено без належної проектної документації, Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД65, виданої 27.11.2017 року, а також право на початок будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД15 «Реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані» - поштова будівельна адреса: АДРЕСА_11 , замовник - ОСОБА_8 - скасовані.

Згідно з частиною другою статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об`єкт вважається самочинним будівництвом, якщо він збудований або будується: на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_8 здійснила самочинну реконструкцію квартири АДРЕСА_2 , та така державна реєстрація є незаконною, таким чином відповідачка не набуває права власності на вказану квартиру.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Однак, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду про приведення належної квартири ОСОБА_5 в первісний стан відповідно до технічного паспорту від 27 жовтня 2011 року, за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2015 року, ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 56,5 кв.м., житловою - 42,4 кв.м., яке було отримано на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20.07.2015 року (а.с. 227 т. 1).

Дане свідоцтво не оскаржене.

Свідоцтво було видане на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 20.07.2015 року та технічного паспорту від 23 липня 2015 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_9 складається з: 3 житлових кімнат (1-а кімната - 11,4 кв.м., 2-а кімната - 10,5 кв.м., 3-а - 20,5 кв.м.) кухні - 7,7 кв.м., ванної кімнати - 2,2 кв.м., коридору - 4,2 кв.м.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та помилково зазначив про приведення квартири під АДРЕСА_2 в первісний стан відповідно до технічного паспорту від 27 жовтня 2011 року, замість 23 липня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги адвоката Берзінь С.Л., представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги недоведеність позивачем обставин, які підтверджують наявність порушення його прав збудованим об`єктом нерухомості (квартирою АДРЕСА_3 ), колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_8 здійснила самочинну реконструкцію вищевказаної квартири, яка є незаконною.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає зміні у резолютивній частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Берзінь Сергія Людвиговича, представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2024 рокув частині зазначення дати технічного паспорту змінити, зазначивши дату технічного паспорту від 23 липня 2015 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 лютого 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда