Провадження №2/522/3199/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Морозовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош Олени Миколаївни, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є бабусею позивачки. Після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса з заявою про вступ у спадщину звернулася ОСОБА_2 - мати позивачки (дочка померлої), проте їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку вступу у спадщину. У подальшому, ОСОБА_2 звернулася з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, у якому їй відмовлено. Після смерті бабусі позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, у прийнятті заяви їй відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому позивачу було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом.

Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош Олени Миколаївни, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини залишено без руху.

03 вересня 2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

06 вересня 2024 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

22 жовтня 2024 року відповідач надала відзив та просила позов задовольнити. Просила справу розглядати за її відсутності.

24 жовтня 2024 року на електронну адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош Олени Миколаївни надійшло клопотання про розгляд справ за відсутності третьої особи.

14 листопада 2024 року на електронну адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош Олени Миколаївни, на виконання ухвали по справі № 522/13974/24, надійшла відповідь, з якої слідує, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не заводилась.

07 лютого 2025 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Позовну заяву підтримала.

11 лютого 2025 року представник позивача звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача та її представника. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 03 травня 2022 р. в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис №4957 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 03 травня 2022 р.

Останнім місцем реєстрації та проживання та відкриттям спадщини є м. Одеса, Одеського району, Одеської області, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території міста Одеси з 10.05.2018 року ОСОБА_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Померлою, ОСОБА_3 , заповіт складено не було.

Таким чином, право на спадкування мають спадкоємці за законом.

Позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 .

Листом від 15.05.2023 № 93/01-16 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. надані роз`яснення про відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . З посиланням на ст. ст.1268,1269,1270,1272 ЦК України було роз`яснено про необхідність звернення до суду для продовження 6-ти місячного терміну на прийняття спадщини.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2024 року (яке залишено в силі Постановою Одеського апеляційного суду від 25.07.2024 року) у справі 522/10585/23, у задоволенні позову ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош Олена Миколаївна, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_2 , як спадкоємцем першої черги був пропущений строк для прийняття спадщини, тому ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини;

2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини;

3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Окрім цього, беручи до уваги постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.07.2024 року, у якій зазначено:

«Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції неналежним чином оцінив доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті сина-військовослужбовця, не звернув достатньої уваги на посилання батька спадкодавця на обмеження протягом певного часу доступу до нотаріальних реєстрів, нечіткість норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, а також на незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням особи до нотаріуса й подачею позову у цій справі.

Слід звернути увагу, що у пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Після отримання від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т. М. листа № 63/01-16 від 27 червня 2023 року, з якого він довідався про заведення спадкової справи та про те, що ним було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, позивач звернувся з цим позовом до суду 06 липня 2023 року.

Враховуючи обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для визначення батьку загиблого військовослужбовця додаткового строку для прийняття спадщини на підставі частини третьої статті 1272 ЦК України.».

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.79, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Також, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 не була обізнана про своє право на спадщину після своєї бабусі, так як вона вважала, що її мама, ОСОБА_2 , є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері, ОСОБА_3 і вона самостійно зможе отримати спадщину, суд вважає, що ОСОБА_1 обрала правильний захист порушеного права.

Та, у зв`язку із судовими справами які тривали більше року після звернення її матері за захистом своїх прав та переконання ОСОБА_1 в тому, що її мати отримає позитивне рішення суду, а також внаслідок безвідповідальних дій зі сторони матері ОСОБА_2 щодо пропущення строку прийняття спадщини та відкриття спадкової справи, ОСОБА_1 втратила своє право на спадкування майна, яке залишилось від її бабусі.

З урахуванням викладеного, виходячи з наявними обставинами та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті бабусі і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є три місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

За таких обставин, суд, розглянувши подані сторонами документи всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1269,1270,1272 ЦК України, статтями 4,12,13,76-80,258,259,263-265 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош Олени Миколаївни (65012, м. Одеса, пров. Катаєва, буд. 4), про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) додатковий строк тривалістю три місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті бабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний, у зв`язку з перебування судді у відрядженні 26.02.2025 року.

Суддя: