У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 лютого 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Волкова Н.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до відповідача, в якому просить:

1. припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягується на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року у справі №707/17/16-ц, згідно виконавчого листа №707/17/16-ц (2/707/251/16) від 21.03.2016 виданого Черкаським районним судом Черкаської області.

2. визнати виконавчий лист №707/17/16-ц (2/707/251/16) від 21.03.2016 виданого Черкаським районним судом Черкаської області на виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року у справі №707/17/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що не підлягає виконанню.

3. звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року у справі №707/17/16-ц, згідно виконавчого листа №2/707/251/16 (2/707/251/16) від 21.03.2016 виданого Черкаським районним судом Черкаської області у виконавчому провадженні НОМЕР_4, що виникла на дату звернення до суду;

4. стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття ОСОБА_4 року народження, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

5. визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із її батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою його місця проживання.

Суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє її відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а також підсудність даної справи суду, до якого вона подана.

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько дитини, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Як вбачається з позову, позивач не залучив до участі у справі орган опіки та піклування у якості третьої особи.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Також у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) вказано, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Однак, в порушення вказаних норм закону позивачем не додано до позовної заяви висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, а також посилання на інші документи, необхідні для вирішення питання про визначення місця проживання дитини, крім того не залучено до розгляду справи орган опіки та піклування.

Згідно з положеннями ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, зазначене питання вирішується судом або органом опіки та піклування, в разі якщо між сторонами існує спір.

Однак, ОСОБА_1 не викладено обставин та відсутнє обґрунтування того, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини.

Позивач не вказує, чи звертався він або відповідачка до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дитини, які заходи органом опіки та піклування вживались, також в позовній заяві не зазначив в чому спірність правовідносин, що склалися між сторонами щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини, чим це підтверджується і чому не може бути вирішено сторонами у безспірному порядку.

Згідно положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до Положення завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, серед іншого, є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом.

З огляду на викладене, рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки відповідного РТЦК та СП, а також військової частини НОМЕР_2 , де позивач проходить військову службу, однак такі позивачем у якості третьої особи залучені не були.

Позивач не додав до позовної заяви документа про сплату судового збору, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій, що на його думку є підставою для звільнення його від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

До позовної заяви позивач додав копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , виданого 10.02.2015.

Вирішуючи питання про сплату позивачем, який має статус учасника бойових дій, судового збору при подачі до суду вказаної позовної заяви, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, до яких належать учасники бойових дій, визначений Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII).

У статті 12 Закону №3551-XII закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту, а у частині другій статті 22 цього Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI у сукупності з положеннями частини другої статті 22 Закону №3551-XII дає підстави для висновку, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм п. 13 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет і підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.12,22 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19, від 12.02.2020 у справі №545/1149/17.

Суд дійшов висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VIвикладена у постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 240/8644/20, від 16.02.2022 у справі № 560/4971/21, від 26 .05.2022 у справі № 640/14577/20, від 08.03.2023 у справі № 701/589/22, від 05.09.2023 у справі № 380/1139/23, від 11.12.2023 у справі №320/14700/21, від 16.02.2022 у справі № 560/4971/21.

З огляду на викладене, суд зазначає, що вимоги позивача не пов`язані з порушенням його прав саме як учасника бойових дій, а відтак він не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Зі змісту ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн.

За змістом статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відтак, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів.

Як вбачається з позовної заяви, представником позивача, крім вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, заявлено чотири вимоги, а саме:

1. припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягується на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року у справі №707/17/16-ц, згідно виконавчого листа №707/17/16-ц (2/707/251/16) від 21.03.2016 виданого Черкаським районним судом Черкаської області.

2. визнати виконавчий лист №707/17/16-ц (2/707/251/16) від 21.03.2016 виданого Черкаським районним судом Черкаської області на виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року у справі №707/17/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що не підлягає виконанню.

3. звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року у справі №707/17/16-ц, згідно виконавчого листа №2/707/251/16 (2/707/251/16) від 21.03.2016 виданого Черкаським районним судом Черкаської області у виконавчому провадженні НОМЕР_4, що виникла на дату звернення до суду;

4. визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із її батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою його місця проживання.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що несплачена сума судового збору складає 4844,80 грн, реквізити для оплати судового збору (Рахунок - UA0023477, Отримувач - ГУК у Черк.обл./Черкаськ.р-н/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37930566, Банк отримувач - Казначейство України (ел. адм. подат.), Код класифікації доходів бюджету - 22030101 Найменування ККДБ -Судовий збір, Державна судова адміністрація України, 050).

Відповідно до статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на вищезазначене, суд вважає що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підлягає до залишення без руху з наданням строку для усунення недоліків, викладених у позовній заяві шляхом подачі до суду належним чином оформленої позовної заяви з додатками, відповідно до положень ст. 175,177 ЦПК України.

Керуючись ст.175,177,185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без руху.

Запропонувати позивачу в строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху привести позовну заяву у відповідність з вимогами статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, шляхом усунення вищевказаних недоліків.

Роз`яснити, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає зазначені вище вимоги, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. С. Волкова