Справа № 285/4668/24
провадження у справі № 2/0285/285/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючого - судді Коцюби О.М.,

за участю секретаря Голяки Д.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Звягель справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю УКР КРЕДИТ ФІНАНС про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_2 із позовом до ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНСпро захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.09.2022 року між ОСОБА_1 та відповідачем за допомогою Веб-сайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1088-0406 (далі Договір). Договір було підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору відповідач ОСОБА_1 підтвердила своє ознайомлення на сайті фінансової установи з правилами надання коштів у позику. За вказаним Договором вона отримала кредит у розмірі 11000,00 грн, дата видачі 19.09.2022 року, базовий період користування кредитом складає 14 календарних днів, стандартна процентна ставка 3% за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка 2,5 %, строк на який надається кредит 300 календарних днів, дата повернення кредиту 16.07.2023 року, реальна річна процентна ставка на дату укладання договору 11139965,0 %. Також, п. 4.10 визначено, що орієнтовно загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 110000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 99000,00 грн. Вважають, що положення п. 4.6 укладеного сторонами договору щодо встановлення процентів за користування кредитом в розмірі 3,00 % в день (стандартна процентна ставка) та 2,5 % в день (знижена процентна ставка) від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить реальну річну процентну ставку 1139965% є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ Про захист прав споживачів, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Тому просять визнати недійсним п. 4.6 договору про відкриття кредитної лінії № 1088-0406 від 19.02.2022 року між ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС та ОСОБА_1

10.09.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслали відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки п. 4.6 договору не суперечить вимогам ЗУ Про захист прав споживачів та цивільного законодавства.

На підставі вищевикладеного суд ухвалив проводити судовий розгляд без участі сторін.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку.

Встановлено, що 19.09.2022 року між ОСОБА_1 та відповідачем за допомогою Веб-сайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1088-0406, який було підписано позивачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А673 (а.с. 11-25).

Згідно п.п. 4.1, 4.4 Договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 11000,00 грн, дата видачі 19.09.2022 року, базовий період користування кредитом складає 14 календарних днів (а.с. 12).

Відповідно до п. 4.6 Договору стандартна процентна ставка 3% за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка 2,5 %.

Відповідно до п.п. 4.8, 4.9 Договору строк на який надається кредит 300 календарних днів, дата повернення кредиту 16.07.2023 року, реальна річна процентна ставка на дату укладання договору 11139965,0 %.(а.с. 12).

Згідно із таблицею обчислення загальної вартості кредиту, яка була відома ОСОБА_1 та підписана нею електронним підписом одноразовим ідентифікатором А673, орієнтовно загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 110000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 99000,00 грн. (а.с. 25-26).

Представник позивача посилається на те, що положення п. 4.6 укладеного сторонами договору щодо встановлення процентів за користування кредитом в розмірі 3,00 % в день (стандартна процентна ставка) та 2,5 % в день (знижена процентна ставка) від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить реальну річну процентну ставку 1139965% є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ Про захист прав споживачів, суперечать принципам розумності та добросовісності.

За положеннями ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Однак, вказані умови кредитного договору, зокрема п. 4.6 Договору, не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до статей 1048,1056-1 ЦК України, а тому вони не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вищевказаного положення закону.

Надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, позивач розуміла розмір процентів та погоджувалася з ним.

Отже, суд приходить до висновку, що спірний Договір укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, який підписаний позивачем, який містить повну інформацію стосовно умов кредитування.

Із запропонованими умовами позивач ознайомилась та погодилась з ними.

За таких обставин, суд вважає, що договір кредиту було укладено та підписано з дотриманням вимог Закону України Про захист прав споживачів, а доводи позивача про порушення положень статті 18 Закону України Про захист прав споживачів є безпідставними.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, суд звертає увагу, що позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість він погодив такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.

Підписавши договір, ОСОБА_1 засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, та доводи наведені в зустрічній позовній заяві цього не спростовують.

Вказані проценти, передбачені умовами кредитного договору є процентами за правомірне використання кредитних коштів, та не є компенсацією в розумінні ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, оскільки таку слід розглядати як правові наслідки, що настають у разі порушення зобов`язання (неустойка, збитки тощо). Перед укладенням договору сторони досягли згоди з усіх істотних його умов, зокрема, й щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, їх волевиявлення було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Також, ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС надало ОСОБА_1 повну інформацію про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства України.

Отже, підписавши договір, ОСОБА_1 погодилася на запропонований розмір процентів за користування кредитними коштами та зобов`язалася їх сплатити.

Вказані умови кредитного договору, як вже зазначалося, не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивач під час укладання Договору мав необхідну, повну та доступну інформацію, яка за своєю суттю не містила у собі нечіткий, незрозумілий або двозначний її зміст, необхідний для здійснення свідомого вибору.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано доказів укладання спірного правочину, з порушенням його прав, як споживача.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахування наведеного вище та аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 141, 223, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю УКР КРЕДИТ ФІНАНС про захист прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.М. Коцюба