Житомирський апеляційний суд
Справа №277/1299/23 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В.В.
Категорія 68 Доповідач Коломієць О.С.
24 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.
судового засідання Драч Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Руслана Віталійовича про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ майна подружжя
за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2024 року
У вересні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 , визнати право спільної сумісної власності на автомобіль «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , токарний станок ІК 62(624679) 1962 року виготовлення, стягнути грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності ринкової вартості автомобіля у сумі 146 280,00 грн. та токарного станка в сумі 35 000,00 грн. Вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2024 року без змін.

07 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук Р.В. подав до апеляційного суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених під апеляційного розгляду справи, у розмірі 5 000,00 грн.

Представник ОСОБА_2 Дудич Т.В. подала до суду заперечення на заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій просить зменшити розмір витрат, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі, до 2 000,00 грн. Вказує, що витрати за надання правової допомоги в сумі 5 000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частини 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник відповідача адвокат Шевчук Р.В. у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу зазначав, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, складає 7 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Докази понесених судових витрат у зв`язку із апеляційним розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що інтереси ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції представляв адвокат Шевчук Р.В.

Надання адвокатом Шевчуком Р.В. професійної правничої допомоги при розгляді справи в суді апеляційної інстанції підтверджується, зокрема:

- додатком №2 від 07.01.2025 року до договору про надання правничої допомоги №01/27/2023 від 24.07.2023 року (а.с.6-7, т.2).

- актом №2 про прийняття-передачу наданих послуг від 07.02.2025 року (а.с.8, т.2);

- ордером про надання правничої (правової) допомоги серії ВК №1151792 від 26.11.2024 року про представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Шевчуком Р.В. у Житомирському апеляційному суді (а.с.5, т.2).

Відповідно до пункту 2 додатку №2 від 07.01.2025 року до договору про надання правничої допомоги №01/27/2023 від 24.07.2023 року розмір гонорару (авансу) становить 5 000,00 грн. за надання правничої допомоги.

У відповідності до акту №2 про прийняття-передачу наданих послуг від 07.02.2025 року загальна вартість послуг складає 5 000,00 грн., з яких:

- 07.11.2024 року інформування клієнта про надходження апеляційної скарги, юридична консультація щодо апеляційного провадження з розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції 50 хв. 500,00 грн.;

- 13.11.2024 року, 14.11.2024 року інформування клієнта про відкриття провадження та призначення цивільної справи до розгляду, узгодження правової позиції щодо подання відзиву на апеляційну скаргу 30 хв. 300,00 грн.;

- 27.11.2024 року підготовка та направлення за допомогою підсистеми Електронний суд відзиву на апеляційну скаргу 180 хв. 2 200,00 грн.;

- 23.01.2025 року підготовка та направлення за допомогою підсистеми Електронний суд заяви про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 20 хв. 350,00 грн.;

- 03.02.2025 року участь у судовому засіданні (дистанційно, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з власного технічного засобу) 60 хв. 1 000,00 грн.;

07.02.2025 року - підготовка та направлення за допомогою підсистеми Електронний суд заяви з додатками про ухвалення додаткового судового рішення про вирішення питання про судові витрати 60 хв. 650,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.11.2021 року у справі №346/5196/19 зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, враховуючи принципи розумності, справедливості і співмірності, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим на їх виконання, наявність поданих стороною позивача заперечень щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Р.В. підлягає до часткового задоволення та з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені і документально підтвердженні витрати на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. 141, 270, 367, 368, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Руслана Віталійовича про стягнення витрат на забезпечення професійної правничої допомоги задовольнити частково.

Постановити у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ майна подружжя додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені під час апеляційного розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 27 лютого 2025 року.

Головуючий Судді