28.02.2025 Провадження по справі № 2/940/129/25
Справа № 940/1743/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Самсоненка Р.В.

за участю секретаря судових засідань Зіп`юк Т.А.

розглянувши в приміщенні суду в м. Тетієві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19.11.2020 року в розмірі 34335 грн. 75 коп. та понесені судові витрати в розмірі 2422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 19.11.2020 року підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms, складає між ним та АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов договору позивач виконав свої зобов`язання, зокрема надано відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Втім, відповідач порушує договірні зобов`язання, внаслідок чого станом на 19.11.2024 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.11.2020 року становить 34335грн. 75 коп.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09.01.2025 року відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони у справі повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

За останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачу ОСОБА_1 надсилалась ухвала про відкриття провадження, яка повернулась до суду не врученою з відміткою Укрпошти про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання у справі повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих і розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та з огляду на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», підписавши 19.11.2020 року заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої отримав кредит в межах кредитного ліміту шляхом відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки № НОМЕР_1 , строк дії 09/24, тип Універсальна.

У заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг зазначено, що відповідач ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» складають договір банківського рахунку, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (а. с. 31-45).

У паспорті споживчого кредиту міститься інформація щодо умов кредитування, з якими відповідач ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис, датований 19.11.2020 року (а. с. 46-50).

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надав кредитну картку до нього, що підтверджується копією довідки щодо надання ОСОБА_1 кредитної картки та копією довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а. с. 30, 29).

Відповідач скористався кредитними коштами, але не виконує належним чином зобов`язання за договором, внаслідок чого, згідно наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 19.11.2020 року станом на 19.11.2024 року становить 34335 грн. 75 коп. і складається з: 26911 грн. 04 коп. заборгованість за тілом кредита; 7424 грн. 71 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 17-25).

Із виписки за договором № б/н, наданої АТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та періодично погашав заборгованість за наданим кредитом (а. с. 26-28).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача щодо нарахованої суми заборгованості за кредитним договором.

Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 2422,40 грн.

Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 82, 141, 178, 247, 264-268, 279, 354 ЦПК України, статтями 207, 509, 525, 526, 527, 536, 610, 611, 626, 628, 633, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», адреса: вул. Грушевського, б. 1Д, м. Київ, , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.11.2020 року в розмірі 34335 (тридцять чотири тисячі триста тридцять п`ять) гривень 75 копійок та понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.В. Самсоненко