Провадження № 2/686/1414/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.02.2025

м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Салоїд Н.М.,

секретаря судового засідання Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В грудні 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що 16 березня 2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 16.03.2024-100003590.

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.03.2024 року, строком на 56 днів.

Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування Кредитом/ залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Комісія, пов`язана з наданням кредиту, що становить 15% від суми кредиту та дорівнює 1050 грн.

Свої зобов`язання за договором ТОВ «Споживчий центр» виконано в повному обсязі, що підтверджується квитанцією про перерахунок коштів кредитором, а ОСОБА_1 отримано кошти в сумі 7000 грн. на реквізити електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 .

В свою чергу ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 08.03.2022 утворилась заборгованість у розмірі 13 342,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 000,00 грн., комісії 1050 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 5 292,00 грн., чим порушується права та інтереси позивача.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 342,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.280 ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 березня 2024 товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферта) № 16.03.2024-100003590, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.03.2024 року, строком на 56 днів, дати повернення кредиту 10.05.2024 із сплатою фіксованої незмінної процентної ставки 1,30 % за один день. Розмір такої ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Пунктом 8 вказаного договору визначено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту це плата за надання кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 1050 грн.

Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2.3 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача.

Відповідно до п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався Використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця.

За вказаним договором ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 16.03.2024 року про перерахування суми кредиту.

Вказані обставини підтверджуються: пропозицією про укладення договору (оферта) від 16.03.2024 року та додатком до договору, підписаного одноразовим ідентифікатором Е939;; підтвердженням укладання кредитного договору №16.03.2024-100003590 від 16.03.2024 року; паспортом споживчого кредиту, квитанцією від 27.10.2021 року; довідкою-розрахунком.

Позивач вважає. що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу позивач свої зобов`язання кредитним Договором № 16.03.2024-100003590 від 16.03.2024 року належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 13 342,00 грн., з яких: заборгованості по тілу кредиту 7 000,00 грн.; 1050 грн. заборгованості за комісією та 5 292.00 грн. заборгованості за процентами.

Аналіз розрахунку заборгованості за відсотками про щоденні нарахування та погашення за цим кредитним договором свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору.

Разом із тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Тобто, право кредитодавця нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом п`ятдесяти шести денного строку дії укладених позичальником договорів, тому, починаючи із зазначених дат, нарахування процентів за користування кредитами не відповідає вимогам закону. За таких обставин суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів: 70 грн. х 56 днів = 3 920 грн., решта нарахованих позивачем процентів стягненню не підлягає.

Щодо позовних вимог про стягнення комісії за кредитним договором у розмірі 1 500 гривень суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі за № 343/557/15-ц зроблено висновок: «Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на 08 травня 2007 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави висновувати про те, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною третьою вище зазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, враховуючи принципи справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Тому із означених підстав у задоволенні вимоги про стягнення комісії в розмірі 1 050,00 грн. слід відмовити.

Згідност.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідноч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №16.03.2024-100003590 від 27.10.2021 року в сумі 10 920,00 грн., з яких : 7 000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 3 920,00 грн. заборгованість по процентам.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених вимог в сумі 1 982,6 грн. (10920 х 2422,40 грн. : 13 342.00 = 1982,6 грн.)

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 525,526, 612, 1048,1049,1050 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд, -

У х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №27.10.2021-100000813 від 27.10.2021 року в сумі 10 920,00 грн., з яких : 7 000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 3 920,00 грн. заборгованість по процентам та 1 982,6 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А)

Відповідач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складання повного тексту рішення суду 24.02.2025 року.

Суддя: