Справа № 718/2161/23
Провадження № 2/752/871/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Овдій-Барандич В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення 3% річних від простроченої суми в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, -

присутні:

представник позивача: Тарновецький В.І. - адвокат (ордер серії СЕ №1088191 від 20.06.2024р.)

представник відповідача: Самокиш В.Ю. - адвокат (дов. від 29.10.2024р.)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення 3% річних від простроченої суми в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, що складають 140 654,46 грн.

В обгрунтування позову зазначила, що Кіцманським районним судом Чернівецької області було розглянуто справу №718/17/21 за її позовом до АТ «Сенс Банк» та стягнуто з АТ «Сенс Банк» заборгованість за договором банківського вкладу «Інвестиційний» №48 від 24.01.2014р. в розмірі 2 176 868,05 грн., яка складається з 970 300,00 грн. суми банківського вкладу та 1 206 568,05 грн. інфляційних витрат. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25.08.2021р. рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.05.2021р. змінено, визначено до стягнення заборгованість в розмірі 550 000,00 грн. суми банківського вкладу, 550 000,00 грн. інфляційних витрат. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022р. постанову Чернівецького апеляційного суду від 25.08.2021р. скасовано, рішення Кіцманського районного суду від 20.05.2021р. залишено в силі. Проте, як зазначає позивач, позовні вимоги стосовно 3% річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялись. Враховуючи, що сплата заборгованості з урахуванням індексу інфляції боржником не позбавляє позивача, як кредитора, права вимоги по сплаті боржником 3% річних від простроченої суми в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду з відповідною вимогою до відповідача.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.07.2023р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про стягнення 3 процентів річних від простроченої суми в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, постановлено розглядати справу в порядку

загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, за яким просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог позивача. Відповідач вважає, що нарахування 3% річних за ст. 625 Цивільного кодексу України можливе виключно за період прострочення виконання судового рішення. Рішення від 20.05.2021р. у справі №718/17/21 набрало законної сили 25.08.2021р. на суму 1 100 000,00 грн. (з дати постанови апеляційного суду) та на решту суми 1 076 868,05 грн. набрало законної сили 06.07.2022р. (з дати постанови суду касаційної інстанції) та виконано відповідачем частинами 08.09.2021р. на суму 1 210 107,64 грн. та 09.08.2022р. на суму 1 184 762,81 грн. шляхом перерахування грошових коштів приватному виконавцю. У даних правовідносинах, на думку відповідача, період невиконання боржником рішення суду обчислюється з дати набрання цим рішенням законної сили і до дати його виконання, тобто стягнення можливе лише за 13 днів з 25.08.2021р. по 07.09.2021р. та за 31 день з 06.07.2022р. по 08.08.2022р. Позивач, як вказує відповідач, скористався правом на розірвання договору банківського вкладу, звернувшись у січні 2021р. до суду. Договірні відносини між сторонами припинилися та між сторонами не існує споживчих правовідносин.

Позивач надав до матеріалів справи письмову відповідь на відзив, за якою просив позовні вимоги задовольнити та врахувати зазначене у відповіді. Наголошує, що стягнення 3% річних можливе протягом усього часу існування обставин прострочення виконання грошового зобов`язання боржником, тобто до повного виконання грошового зобов`язання. Звернення позивача до суду та задоволення вимог про стягнення банківського владу не скасовує в позивача права вимоги про стягнення також інфляційних втрат та 3% річних у порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за період, коли такий банківський вклад не був повернутий. Крім того, позивач зазначає, що початок розрахунку 3% річних з 03.04.2017р. є правомірним, посилаючись на Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.11.2023р. справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024р. справа за позовом ОСОБА_1 розподілена на суддю ОСОБА_2 .

За розпорядженням керівника апарату суду від 23.01.2024р. «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» у зв`язку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя №70/0/15-24 від 11.01.2024р. ОСОБА_2 звільнено з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва, справу №718/2161/23 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024р. справа за позовом ОСОБА_1 розподілена на суддю Ольшевську І.О.

Ухвалою від 26.01.2024р. суддя Ольшевська І.О. прийняла до свого провадження справу №718/2161/23, постановила розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначила підготовче засідання.

За ухвалою суду від 29.05.2024р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

З огляду на усунення недоліків позову за ухвалою суду від 17.10.2024р. призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20.11.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, заслухавши думку представників сторін, судом встановлено наступне.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.05.2021р. у справі №718/17/21 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів позовні вимоги задоволені, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по договору банківського вкладу «Інвестиційний» №48 від 24.01.2014 року в розмірі 2 176 868,05 гривень, яка складається з: 970 300,00 гривень - сума банківського вкладу; 1 206 568,05 гривень - інфляційні витрати, а також стягнуто на користь держави з відповідача 21 768,68 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25.08.2021р. у справі №718/17/21 рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.05.2021р. змінено, визначивши до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по договору банківського вкладу «Інвестиційний» №48 від 24.01.2014р. в розмірі 1 100 000,00 грн., що складається з 550 000,00 грн. суми банківського вкладу, 550 000,00 грн. інфляційних витрат, змінено розподіл судових витрат та стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції 2 927,73 грн.

Постановою Верховного Суду від 06.07.2022р. постанову Чернівецького апеляційного суду від 25.08.2021р. скасовано, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.05.2021р. залишено в силі, стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 21 537,36 грн.

Судом у справі №718/17/21 встановлено, що між позивачем та відповідачем 24.01.2014р. було укладено Договір банківського вкладу «Інвестиційний» №48 на суму 350 000,00 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 21% річних. Депозитний вклад залучається на строк з 24.01.2014р. по 24.07.2014р. включно. Після закінчення строку дії депозитного договору вклад у розмірі 970 300,00 грн. на вимогу позивача ОСОБА_1 повернуто не було, отже, є підстави для захисту прав вкладника ОСОБА_1 шляхом стягнення вказаних коштів у судовому порядку. Крім того, за період з 22.11.2014р. по 28.12.2020р. відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання на суму 970 300,00 грн., на яку відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України мають бути нараховані інфляційні втрати з листопада 2014 року по грудень 2020 рік.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт наявності заборгованості в АТ «Сенс Банк» перед ОСОБА_1 за Договором банківського вкладу «Інвестиційний» №48 від 24.01.2014р. на суму 970 300,00 грн. після закінчення строку його дії не підлягає повторному доказуванню в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Предметом розгляду в даній справі є вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язання за Договором банківського вкладу «Інвестиційний» №48 від 24.01.2014р. При цьому суд відмічає, що вказані вимоги не були предметом розгляду у справі Кіцманського районного суду Чернівецької області №718/17/21.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зміст вказаної норми законодавства щодо нарахування процентів та застосування індексу інфляції свідчить про компенсаційний, а не штрафний характер визначених ст. 625 Цивільного кодексу країни трьох процентів річних, а тим більше не є подвійною відповідальністю боржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018р. у справі №686/21962/15-ц зазначено, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Як зазначено вище та було встановлено рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області, відповідач не виконав свого зобов`язання перед позивачем за Договором банківського вкладу «Інвестиційний» №48 від 24.01.2014р. та після закінчення строку його дії вклад не повернув, а тому в нього утворилась заборгованість у розмірі 970 300,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що першу частину суми вкладу в розмірі 550 000,00 грн. відповідач сплатив позивачу 08.09.2021р. згідно меморіального ордеру №533669804 від 08.09.2021р. з призначенням платежу «сплата боргу зг. виконавчого листа Кіцманського районного суду Чернівецької області №718/17/21 від 03.09.2021р. ОСОБА_1 , ВП 66749720».

Другу частину вкладу в розмірі 420 300,00 грн. повернуто позивачу 09.08.2022р., що вбачається із заключної виписки за період з 09.08.2022р. по 09.08.2022р.

Згідно розрахунку позивача сума 3% річних складає 140 654,46 грн.

Здійснивши перерахування суми 3% річних, судом встановлено, що її сума

становить 140 609,25 грн. (період прострочення з 03.04.2017р. по 07.09.2021р. - 129 036,61 грн. та період прострочення з 08.09.2021р. по 08.08.2022р. - 11 572,64 грн.).

За таких обставин наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 140 609,25 грн., що нараховані на суму вчасно не повернутого вкладу за Договором банківського вкладу «Інвестиційний» №48 від 24.01.2014р.

Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимог, що подані позивачем на розгляд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 268 Цивільного кодексу України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу.

Верховий Суд у постанові від 04.09.2024р. у справі №718/2832/23 зазначив, що в цивільному законодавстві визначено об`єктивні межі застосування позовної давності, які встановлюються прямо (стаття 268 ЦК України); опосередковано (з урахуванням сутності заявленої вимоги). Позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу (пункту 2 частини першої статті 268 ЦК України). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 268 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, дає підстави для висновку, що позовна давність не поширюється на будь-яку вимогу вкладника щодо видачі (повернення) вкладу банком, іншою фінансовою установою. Зазначена гарантія охорони прав вкладника не залежить від обраного ним способу захисту прав, підстав пред`явлення такої вимоги, розірвання договору про банківський вклад за взаємною домовленістю сторін або в судовому порядку, відмови від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом, чи навіть недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (постанова Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2023 року у справа № 201/3716/13 (провадження № 61-1933св23)). На вимоги про стягнення 3% річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України, які нараховані та заявлені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання про видачу вкладу позовна давність не поширюється (постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року у справі №363/3965/15, постанова Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року у справі №757/24677/18-ц.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи наведене, до вимог позивача про стягнення 3% річних, що нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та заявлені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання про видачу вкладу позовна давність не поширюється.

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 392,47 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення 3% річних від простроченої суми в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 3% річних, що складають 140 609,25 (сто сорок тисяч шістсот дев`ять грн. 25 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 1 392,47 (одна тисяча триста дев`яносто дві грн. 47 коп.) судового збору.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 26.02.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА