Провадження номер 2-о/741/30/25
Єдиний унікальний номер 741/165/25
РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Івашка В.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Носівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

23 січня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Івашко В.В. у порядку окремого провадження звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою.

В обґрунтування заяви представник заявника посилався на те, що ОСОБА_1 у період з 16 червня 1985 року та 06 листопада 20023 року перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Носівського районного суду Чернігівської області у справі № 741/1141/23. Наразі заявник та заінтересована особа проживають в житловому будинку за АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_2 . Будинок перебудований і має два входи.

Після шлюбних стосунків ОСОБА_2 в будинку і на подвір`ї весь час переслідує ОСОБА_1 , постійно висловлює в її сторону погрози, чинить моральний та психологічний тиск. Заявник неодноразово зверталась до органу поліції, і за її заявами ОСОБА_2 постановами Носівського районного суду притягували до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Представник заявника указує, що заявник є особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту від повторного вчинення таких дій, просив застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис із визначенням тимчасового обмеження відповідних прав останнього, а саме: заборонити наближатися дозаявника на 5 метрів в місті проживання: в житловому будинку та на території домогосподарства по АДРЕСА_1 ; заборонити переслідувати заявника та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести телефонні переговори або контактувати із заявником через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2025 року було відкрито окреме провадження у даній цивільній справі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Івашко В.В. заяву підтримали з підстав, що наведені в ній, просили її задовольнити в повному обсязі. Заявник додатково пояснила, що після розлучення ОСОБА_2 чинить стосовно неї психологічне та фізичне насильство, вона отримувала від нього погрози, які сприймала як реальні, а тому боялася за своє життя. Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 проживають разом в житловому будинку за АДРЕСА_1 , який поділено у натурі та який має два окремі входи, тобто вони проживають окремо один від одного у різних частинах будинку, у побуті не перетинаються, однак можуть зустрічатись у спільному дворі домогосподарства. Представник заявника зазначав, що встановлення судом обмежувального припису із конкретним визначенням тимчасового обмеження відповідних прав ОСОБА_2 унеможливить вчинення ним повторного насильства та забезпечить захист прав ОСОБА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні проти видачі обмежувального припису не заперував та пояснив, що указаний припис може бути ефективним у разі його дотримання не тільки ним, а й заявником ОСОБА_1 . Не заперечував фактів притягнення його судом до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, сплату штрафів, проте уважав таке притягнення незаконним та безпідставним. Стверджував, що першопричиною конфліктів та вчинення ним домашнього насильства є дії саме ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII, із змінами (надалі Закон 2229) визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, та яким регламентовано наступне.

Домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особою, яка постраждала від домашнього насильства, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (ч. 1 ст. 1 Закону 2229).

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 26 Закону 2229 обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону 2229).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

У постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19, які у порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають урахуванню при застосуванні норм права, сформульовано правову позицію про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №127/9600/22 вказано, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію і направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Верховним Судом у постанові від 01 червня 2022 року у справі №161/16344/20 зроблено висновок про те, що суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними.

Як встановлено в ході розгляду заяви та не оспорюється учасниками справи, заінтересована особа ОСОБА_2 є колишнім чоловіком заявника ОСОБА_1 .

Заявник та заінтересована особа проживають у окремих частинах домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , оригінал технічного паспорта на який було оглянуто у судовому засіданні.

Фактичною підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із даною заявою стало постійне та систематичне вчинення ОСОБА_2 упродовж тривалого часу відносно неї протиправних дій, пов`язаних з домашнім насильством психологічного та фізичного характеру, що полягають, зокрема, у приниженні, словесних образах, погрозах розправою та застосуванні фізичної сили (штовханні).

На підтвердження зазначеного стороною заявника до заяви та в ході її розгляду суду надано, зокрема:

- копію постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2023 року (справа № 741/1085/24) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно заявника психологічного насильства (а.с.22-23);

- копію постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2023 року (справа № 741/1619/24) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно заявника психологічного насильства (а.с.21);

- копію постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2024 року (справа № 741/1696/24) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно заявника психологічного насильства (а.с.24);

- копію постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2024 року (справа № 741/1546/24) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно заявника психологічного насильства (а.с.19);

- копію постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2024 року (справа № 741/1661/24) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно заявника психологічного насильства (а.с.20);

- копію постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2024 року (справа № 741/2208/24) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно заявника психологічного насильства (а.с.16-18).

Належних доказів того, що указані вище постанови суду скасовані або змінені судом апеляційної інстанції, заінтересованою особою суду не надано.

Дослідивши та проаналізувавши зазначені вище докази, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 неодноразово зазнавала зі сторони заінтересованої особи ОСОБА_2 домашнього насильства, а, відтак, потребує захисту у порядку, передбаченому законом, оскільки повторюваність вчинення ОСОБА_2 протиправних дій щодо заявника дають підстави уважати вірогідним продовження чи повторне вчинення у майбутньому кривдником стосовно заявника психологічного чи фізичного насильства.

На час розгляду означеної справи відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_2 зробив достатні та належні висновки після притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, стороною заявника у судовому засіданні повідомлено про інші факти, які вказують на наявність ознак вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 . На переконання суду, хоча й такі не стосуються суті справи, проте свідчать про систематичні протиправні, агресивні дії заінтересованої особи щодо особи заявника.

У статтях 3 та 27 Конституції України установлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Стороною заявника достеменно доведено наявність очевидних ризиків повторного заподіяння домашнього насильства заінтересованою особою відносно неї, повторне притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про реальну небезпеку та загрозу здоров`ю ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене, з метою запобігання і протидії домашньому насильству, що має місце з боку заінтересованої особи стосовно заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для видачі стосовно ОСОБА_2 обмежувального припису з визначенням заходів тимчасового обмеження прав особи, передбачених пунктами 1, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону 2229, а саме: заборони перебувати у місці проживання заявника; вести телефонні переговори із заявником або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб; переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею. При цьому, суд ураховує, що ОСОБА_2 є особою пенсійного віку, а також власником будинку, який є постійним місцем його проживання та місцем проживання ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, дію обмежувального припису необхідно встановити на строк три місяці, що буде за наведених вище обставин доцільним та ефективним.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись статтями 258, 263-265, 268, 273, 293, 350-6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк три місяці, яким заборонити останньому:

- наближатися до ОСОБА_1 на відстань ближче 5 метрів в місті проживання в житловому будинку та на території домогосподарства по АДРЕСА_1 ;

- переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- вести телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби з в`язку особисто чи через третіх осіб.

У порядку ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повне найменування (ім`я) учасників справи, їх місце проживання (місцезнаходження):

заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду виготовлено 26 лютого 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА