П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань:Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2023 року у складі судді Логойди І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна про скасування рішення держаного реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна про скасування рішення державного реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно.

Позов мотивовано тим, що 15 вересня 2008 року в м. Ужгороді між ТОВ «Укрпромбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №913-0221008/ФКВ-08, за умовами якого банк зобов`язався видати позичальнику грошові кошти в сумі 63 000 доларів США під 12.5 % річних з кінцевим терміном повернення до 14 вересня 2028 року для придбання квартири в АДРЕСА_1 .

Зазначав, що 15 вересня 2008 року в м. Ужгороді між ТОВ «Укрпромбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №913-0221008/ХфквФКВ-08, за умовами якого в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором № 913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 в іпотеку передано квартиру в АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Монич О.В. за № 2375.

Вказував, що обставини переходу права вимоги від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому до ТОВ «Діджи Фінанс» відображені в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2022 у справі №308/19397/13-ц та заочному рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2022 у справі №308/14981/21.

Рішенням державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В. від 21.10.2021 №61042675 проведено державну реєстрацію переходу права власності на предмет іпотеки квартиру в АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Зазначав, що як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2023 № 343154858 підставою для державної реєстрації переходу права власності від іпотекодержателя до іпотекодавця є іпотечний договір № 913-0221008/2фквіп-08 від 15 вересня 2008 р., довідка про стан заборгованості від 12.10.2021, висновок про вартість майна, повідомлення про порушення основного зобов`язання, видане 07.09.2020. Таке рішення державного реєстратора є незаконним.

Так, вказував, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому. Проте у даній справі відсутні докази вручення повідомлення-вимоги боржнику. Відповідно до матеріалів справи поштове відправлення повернулося без вручення адресату за сплином строку зберігання, що було перешкодою у вчиненні державним реєстратором оспорюваних реєстраційних дій.

Зазначав, що з повідомлення та поштових відправлень адресою позивача іпотекодавця ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_2 . Проте за вказаною адресою відповідач не зареєстрований з квітня 2014 року та не проживає з вересня 2018 року, так як після придбання квартири по АДРЕСА_1 вселився і проживає саме там. Вказане підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Про зміну місця проживання позивач повідомляв попереднього кредитора, який був обізнаний про нове місце проживання, а тому направлення вимоги на адресу, в якій позивач не зареєстрований і не проживає, так як не є власником майна, свідчить про неналежне надіслання повідомлення-вимоги та його отримання і як наслідок дотримання позасудового порядку задоволення вимог іпотекодержателя.

Вказував, що у вимозі про повернення суми боргу зазначено, що заборгованість позичальника по кредитному договору становить 2208370,24 грн., з яких 1651605,20 грн. заборгованість по тілу кредиту (позики) та 556765,04 грн. - заборгованість по відсотках. Поряд з цим, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначав, що 13.02.2014 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/19397/13-п стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору №913-0221008/ФКВ-08 від 15 вересня 2008 року на загальну суму 642 435,85 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441,00 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2022 року замінено первісного стягувана - Публічне акціонерне товариство Дельта Банк (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ідентифікаційний код згідно , м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, у виконавчому провадженні № 51962652, відкритому 17.08.2016 року Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), по стягненню з боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості по кредитному договору на загальну суму 642435,85 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2014 по цивільній справі № 308/19397/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вважав, що зазначення боргу в сумі не узгоджується з вимогами договору, ст. 1048, 1050 ЦК України та рішенням суду у справі №308/19397/13-ц та суперечить добросовісній поведінці кредитора, який всупереч визначеній попереднім кредитором заборгованості у остаточному судовому рішенні зазначив таку заборгованість.

Вказане, на думку позивача, свідчить, що вимога від 07.09.2020 не відповідає вимогам ст. 35 Закону України Про іпотеку, а тому не підлягала до задоволення.

Вказував, що у 2021 році вартість квартири становила понад 1 млн грн., а не 250 000 як визначив виконавець звіту ОСОБА_2 . Стверджував, що у висновках про вартість майна відсутні дані про неможливість особистого огляду об`єктів дослідження, не зазначені обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, що є порушенням п. 56 Національного стандарту №1 та пунктів 1,6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Зазначав, що оскільки заборгованість по кредитному договорі не перевищувала 642 435,85 грн., то при перевищенні вартості квартири у такому випадку відповідач був зобов`язаний провести компенсацію різниці вартості майна над сумою заборгованості, як визначено ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Звертав увагу, що відсутність у повідомленні відмітки про одержувача вимоги додатково свідчить, що державний реєстратор за наявності вказаної обставини повинна була відмовити у проведенні державної реєстрації на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вказував, що дії відповідача по зверненню стягнення на предмет іпотеки проводилися у 2020-2021 року під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Проте державний реєстратор Тячівської міської ради Лазар Д.В. проводила дії по переходу права власності, на невідповідність документів вимогам законодавства уваги не звернула, залишила поза увагою ту обставину, що для реєстрації не подано доказу отримання повідомлення вимоги іпотекодержателем, що є підставою для зупинки розгляду заяви про реєстрацію, а у подальшому для відмови.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив скасувати рішення державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В. від 21.10.2021 №61042675 про державну реєстрацію переходу права власності на предмет іпотеки квартиру в АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2023 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич В.П., просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтуванні позову, не надав належної їм правової оцінки та безпідставно відмовив у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Діджи Фінанс» адвокат Сіренко Ю.Є. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шпуганич Василь Петрович в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - адвокат Коваленко Віктор Володимирович в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанцій залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату час, місце розгляду справи належним чином повідомлені.

На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15.09.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №913-0221008/ФКВ-08 на суму 63 000 доларів США зі сплатою 12,5% за користування кредитом, дата повернення кредиту 14.09.2028, мета кредитування придбання трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 15.09.2008 укладено іпотечний договір №913-0221008/Zфквіп-08, за яким іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру в АДРЕСА_1 .

Згідно з договором про відступлення прав вимоги №2303/К/1 від 02.09.2020 ПАТ «Дельта Банк» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс», зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , (позичальник, іпотекодавець) за кредитним договором № 913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 року та іпотечним договором № 913-0221008/2фквіп-08 від 15.09.2008.

У додатку №2 до Договору №2303/К/1 від 02.09.2023 вказано основну заборгованість по тілу кредиту у валюті кредиту ОСОБА_1 за договором №913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 у розмірі 60111,05 доларів США, основна заборгованість по тілу кредиту у гривнях 1659359,53 грн, заборгованість за нарахованими процентами 20263,76 дол. США, заборгованість за нарахованими процентами, гривня 559379,07 грн.

Відповідно до пункту 1 Договору про відступлення прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № І до цього Договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

ТОВ «Діджи Фінанс», як переможець торгів, здійснило оплату коштів на користь AT «Дельта Банк» у розмірі 36621000 грн., як визначено пунктом 4 та пунктом 4.1. Договору про відступлення права вимоги. Згідно з копією платіжного доручення № 126 від 20.08.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено АТ «Дельта Банк» суму 36621000 грн згідно протоколу №UA-EA-2020-07-06-000033-b від 28.07.2020 (копія протоколу додана до матеріалів справи).

Відповідно до пункту 2 Договору про відступлення прав вимоги, новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 2 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0 % річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при наявності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників, в тому числі щодо майна боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього договору, права вимоги за мировими угодами із боржниками, договорами із арбітражними керуючими боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів боржників тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №2 до цього Договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2022 замінено первісного стягувача - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ідентифікаційний код згідно , 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, рахунок IBAN: НОМЕР_2 в AT «Альфа- Банк», МФО: 300346) у виконавчому провадженні №51962652, відкритому 17.08.2016 Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), по стягненню з боржника ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) заборгованості по кредитному договору на загальну суму 642 435,85 гри. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441,00 грн. за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2014 року по цивільній справі №308/19397/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2022 у справі №308/14981/21 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної виконавчої служби у м.Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про зняття арешту з нерухомого майна, задоволено повністю. Знято арешт з нерухомого майна трикімнатної квартири загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що розташована: АДРЕСА_1 , який накладений постановою №47079079 від 17.04.2015 Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції і зареєстрований за №13107560 від 03.02.2016 року, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) судовий збір в розмірі 2270 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки 343154858 квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2012 державного реєстратора Лазар Д.В. Документи, подані для державної реєстрації: іпотечний договір 913-0221008Zквіп-08 від 15.09.2008, довідка про стан заборгованості 77/Л/ДФ від 12.10.2021, висновок про вартість об`єкта оцінки від 11.10.2021, оцінювач ОСОБА_2 , повідомлення про порушення основного зобов`язання, повідомлення-вимога 17/з/лід від 07.09.2020.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на момент укладення договору іпотеки) вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на момент укладення договору іпотеки) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на момент укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин (тобто на час укладення договору іпотеки) договір про задоволення вимог іпотекодержателя ототожнювався із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, а стаття 37 Закону України «Про іпотеку» кореспондувалася зі статтею 36 цього Закону, за якими передбачалось здійснення позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважалося відповідне застереження в іпотечному договорі.

Частиною першою статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом статті 18 Закону № 1952-ІV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок № 1127) (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону №1952-IV та статті 37 Закону №898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Встановлено, що в іпотечному договорі №913-0221008/Zфквіп-08 від 15.09.2008 його сторони передбачили розділ 4 під назвою «Порядок звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки».

Пунктом 4.1. іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках:

- якщо у момент настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки;

- якщо у 3-денний строк після загибелі, пошкодження чи втрати предмета іпотеки іпотекодавець не здійснить його заміну у відповідності до п.3.1.8. цього Договору;

- порушення іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим та/або кредитним договором та невиконання іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов`язання;

- якщо інша, ніж іпотекодержатель особа набула права право стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.4.2. іпотечного договору у випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п.4.4. цього Договору (п.4.3. іпотечного договору).

Відповідно до п.4.4. іпотечного договору у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п.4.1. цього Договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів:

- шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (п.4.4.1. іпотечного договору);

- шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки про свій намір укласти цей договір. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цього Договору, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки.

ТОВ «Діджи Фінанс» було направлено позичальнику/іпотекодавцю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 письмове повідомлення-вимогу №17/з/лід від 07.09.2020, в якій позичальника/іпотекодавця було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 та за іпотечним договором №913-0221008/Zфквіп-08 від 15.09.2008 попереднім кредитором ПАТ «Дельта Банк» новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» в наступному обсязі: 1) права вимоги за кредитним договором у розмірі 2208370,24 грн.; 2) права іпотекодержателя за договором іпотеки в повному обсязі, а також попереджено, що у разі якщо заборгованість за кредитним договором не буде сплачено у тридцятиденний строк з моменту його направлення, новий кредитор здійснить звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки, шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» або шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки у порядку встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Вказане повідомлення-вимога повернулася відповідачу без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки про причини повернення (досилання) від 30.12.2020 (а.с.83).

У зв`язку з наведеним, ТОВ «Діджи Фінанс» було направлено позичальнику/іпотекодавцю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 повторне повідомлення-вимогу №17/з/лід-п від 09 березня 2021 року (а.с.82-83). Однак, докази вручення чи не вручення позивачу вказаної вимоги матеріали справи не містять.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), від 19 травня 2020 року у справі №644/3116/18 (провадження №14-45цс20) викладено правовий висновок про те, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Проте, у даній справі як встановлено вище відсутні докази вручення повідомлення-вимоги боржнику. Відповідно до матеріалів справи поштове відправлення з повідомленням-вимогою від 07.09.2020 повернулося відповідачу без вручення адресату за закінченням строку зберігання, а доказів вручення чи не вручення повторного повідомлення-вимоги від 09 березня 2021 року такі не містять, що було перешкодою у вчиненні державним реєстратором оспорюваних реєстраційних дій.

Аналогічна позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі №759/5454/19 (провадження №14-81цс22).

Окрім того, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи наявна копія лише одного поштового відправлення з повідомленням-вимогою, яке повернулося відповідачу без вручення адресату за закінченням строку зберігання, натомість у такому випадку відповідно до положень п.61 Порядку №1127 для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідач повинен був надати державному реєстратору засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази вручення чи не вручення повторного повідомлення-вимоги від 09.03.2021.

Для державної реєстрації державному реєстратору подана лише єдине повідомлення-вимога 17/з/лід від 07.09.2020, яке повернулося відповідачу без вручення адресату за закінченням строку зберігання, і саме це повідомлення, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стало підставою для проведення реєстратором державної реєстрації.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що повідомлення-вимоги направлялися кредитором боржнику за адресою: АДРЕСА_4 , натомість згідно витягу з Реєстру територіальної громади №2023/007153449 від 07.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 з 08.08.2016 по 27.06.2023 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто проживав у квартирі, яка є предметом іпотечного договору, а також з метою придбання якої позичальником було укладено кредитний договір №913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008. Факт реєстрації місце проживання позивача за вказаною адресою також підтверджується відповідною відміткою у паспорті серії НОМЕР_3 .

Таким чином, відповідач з метою добросовісного виконання вимог, передбачених ч.1 статті 35 Закону України «Про іпотеку», знаючи, що позивач отримав кредит саме для придбання вказаної квартири, не був позбавлений можливості та повинен був відразу або після повернення поштового відправлення без вручення іпотекодавцю за закінченням терміну зберігання одночасно з надсиланням повідомлення-вимоги за адресою місце проживання позивача, яка була зазначена на момент укладення іпотечного договору (2008 рік), також надіслати таке за адресою місцезнаходження іпотечного майна, яке позивач придбав для проживання за кредитні кошти і де він фактично проживає.

Окрім того, відповідно до п.п.3 п.61 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються, зокрема, відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року №2658-III встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Пунктом 1 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 (далі - Національний стандарт №1), встановлено, що Національний стандарт 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Пунктом 50 Національного стандарту №1 передбачено, що проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року №2658-III замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту №1 передбачено ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки.

Пунктом 56 зазначеного Національного стандарту №1 передбачено, що звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, зокрема, відомості про особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки). Дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 11 жовтня 2021 року, складеного оцінювачем ОСОБА_2 слідує, що ринкова вартість квартири, що що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 65,9 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 250 000 грн.

Однак, зі змісту даного висновку вбачається, що технічні характеристики житлового приміщення (квартири) виконано суб`єктом оціночної діяльності на підставі технічного паспорту БТІ, усних даних замовника, експерт при визначенні ринкової вартості об`єкта нерухомості повністю покладається на інформацію, надану замовником як в усній, так і у письмовій формі, що свідчить про не здійснення ним особистого огляду квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відтак також свідчить про порушення вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 під час проведення оцінки майна, яка була здійснена на замовлення ТОВ «Діджи Фінанс».

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.1.3. іпотечного договору №913-0221008/Zфквіп-08 від 15.09.2008 його сторонами на час укладення договору (15.09.2008) було оцінено предмет іпотеки вищевказану квартиру у 324 662 грн., в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 63 000 доларів США. Натомість оцінювачем ОСОБА_2 станом на 11.10.2021 вартість квартири визначено у сумі 250 000 грн., тобто за ціною значно меншою, ніж та яка навіть вказана в іпотечному договорі (2008рік).

Згідно висновку експерта за результатами проведеної оціночно-будівельної експертизи №Е-34/23 від 26 жовтня 2023 року, проведеного судовим експертом Павлич О.В. з дотриманням вищезазначених вимог, слідує, що ринкова вартість квартири в АДРЕСА_1 у цінах станом на 11.10.2021 могла становити 1 620 875 грн., що в еквіваленті до долара США за курсом НБУ станом на 11.10.2021 становить 61 513,28 доларів США.

З викладеного вбачається, що визначена ТОВ «Діджи Фінанс» вартість спірної квартири не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на законі, та свідчить про недобросовісні дії кредитора направлені на позбавлення позивача майна за очевидно заниженою вартістю.

Вищенаведене підтверджує про недотримання ТОВ «Діджи Фінанс» приписів Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1, а державним реєстратором вимог п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127, що призвело до прийняття останнім незаконного рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Діджи Фінанс».

Окрім того апеляційний суд звертає увагу, що у повідомленні-вимозі відповідачем зазначена заборгованість позичальника за кредитним договором у розмірі 2 208 370,24 грн., яка складається із суми основної заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 651 605, 20 грн., суми несплачених процентів у розмірі 556 765,04 грн., що також свідчить про недобросовісну поведінку відповідача, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2014 по справі №308/19397/13-п стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 913-0221008/ФКВ-08 від 15.09.2008 на загальну суму 642 435,85 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн.

У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Таким чином, оскільки Банк, звернувшись до суду, скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст 1050 ЦК України, на дострокове поверненя позики, відтак зобов`язання боржника за кредитним договором трансформувалось у обов`язок ОСОБА_1 перед Банком, який виник з рішення суду.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, тобто стягнення як простроченої заборгованості по кредиту, строк виконання зобов`язання з повернення якого наступив, так і поточної заборгованості (залишку по кредиту), строк виконання зобов`язання з повернення якого не наступив, кредитор тим самим змінив договірні правовідносини, зокрема, кінцевий строк договору з виконання зобов`язання з повернення кредиту. Зміна первісно встановленого договором строку виконання зобов`язання з повернення кредиту зумовлює зміну кредитних правовідносин в частині зобов`язання позичальника зі сплати у подальшому щомісячних чергових платежів з погашення кредиту.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки, наведені у постанові Верховного суду України від 20 червня 2018 року у справі № 369/10811/13-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

З врахуванням наведеного, після пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту, кредитор не вправі нараховувати відсотки за користування кредитом. Натомість, згідно повідомлення-вимоги вбачається, що після ухвалення судом рішення від 13.02.2014 позивачем було збільшено як тіло кредиту, яке було остаточно визначено у вказаному рішенні суду, так і продовжено неправомірно нараховуватися відсотки за укладеним кредитним договором.

Отже, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги матеріального права, які регулюють спірні правовідносини між сторонами, а також процесуального права, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно і неправомірно відмовив у заявленому позові.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2023 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В. від 21.10.2021 № 61042675 про державну реєстрацію переходу права власності на предмет іпотеки квартиру в АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи ФІнанс» .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий :

Судді: