РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даним позовом, в якому просив визнати, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду 14.12.21 р по справі 130/2166/21 укладений між сторонами договір про постачання електроенергії від 01.01.2019 року набрав чинності, а його умови почали виконуватися 04.06.2021 року; визнати, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду 14.12.21 р по справі 130/2166/21 ОСОБА_1 відключено від електроенергії за заборгованість за період з 2020 року по квітень 2021 року за порушення умов договору, який не набрав чинності, а його умови не почали виконуватися; ознайомитися з постановами Апеляційного суду Вінниці від 12.06.24 по справі 130/257/24 та від 14.12.21 р по справі 130/2166/21, які є в вільному доступі в ЕДРСР, які з`являються обставинами згідно ч.4 ст.82 ЦПК України звільняють його від доказування його вимог; стягнути з відповідача 100000 грн моральну шкоду.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.12.2024 рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.09.2024 в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про визнання, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду 14.12.2021 по справі №130/2166/21 укладений між сторонами договір про постачання електроенергії від 01.01.2019 набрав чинності, а його умови почали виконуватися 04.06.2021; про визнання, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 14.12.2021 по справі №130/2166/21 ОСОБА_1 відключено від електроенергії за заборгованість за період з 2020 по квітень 2021 за порушення умов договору, який не набрав чинності, а його умови не почали виконуватись та в частині розподілу судових витрат скасовано, а справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.09.2024 в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди змінено в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цією постанови.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 02.01.2019 між сторонами укладено письмовий договір постачання енергії, в якому зазначено право споживача отримувати електроенергію на умовах визначених у договорі та обов`язок відповідача ТОВ «Енера Вінниця» надавати інформацію споживачу про його права та обов`язки згідно цього договору.

Ухвалою судді від 29.11.2024 відкрито провадження та призначено судове засідання.

Представник відповідача ТОВ «Енера-Вінниця» Топольницький А.Й. подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що на розгляді у Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області перебувала справа 130/3539/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», в якому позивач просив визнати порушення відповідачем вимог п.7.11 ПРРЕЕ, зобов`язати відповідача підключити йому електропостачання згідно умов договору, стягнути з відповідача 50000 грн. шкоди на його користь. Обгрунтовуючи свої вимоги у вказаній справі, ОСОБА_1 надав копію заявки №4486 від 20.09.2021 року про відключення від мережі божника. Рішенням суду від 24.01.2022 по справі 130/3539/21 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову. Рішення вмотивовано зокрема й тим, що суд приходить до висновку, що «об`єкт споживача ОСОБА_1 був відключений від електроживлення, в зв`язку з порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором, цілком законно. На даний час ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію не погасив, а також в діях відповідача відсутнє порушення п.7.11. ПРРЕЕ, оскільки факт наявності заборгованості за електроенергію у позивача встановлений судом, є безспірним, у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.». Аналогічних висновків дійшов Жмеринський міжрайонний суд Вінницької області у справі 130/2539/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про порушення права споживача. Предметом судового розгляду по вказаній справі було визнання незаконності відключення ОСОБА_1 від електроенергії та стягнення з відповідача 50000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги у вказаній справі ОСОБА_1 обґрунтовував порушенням ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» п. 7.11. ПРРЕЕ. Рішення судів у вказаних справах та відповідні постанови судів другої інстанції набрали законної сили у встановленому законом порядку. На даний час, заборгованість за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 не оплачено. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач дійшов хибних висновків щодо незаконності відключення його від електропостачання, оскільки це спростовується рішеннями судів. Тому позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення. Просив провести розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду 18.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про відшкодування шкоди в частині першої позовної вимоги: визнати, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду 14.12.2021 по справі №130/2166/21 укладений між сторонами договір про постачання електроенергії від 01.01.2019 набрав чинності, а його умови почали виконуватися 04.06.2021 залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлену позовну вимогу, а саме: про визнання, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 14.12.2021 по справі №130/2166/21 ОСОБА_1 відключено від електроенергії за заборгованість за період з 2020 по квітень 2021 за порушення умов договору, який не набрав чинності, а його умови не почали виконуватись та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши надані учасниками справи у її матеріалах докази, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії заявки №4986 від 20.09.2021 ОСОБА_1 відключено від мережі, заборгованість 48982,32 грн. (а.с. 2,3).

Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.10.2021 у справі №130/2166/21 та рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.04.2024 у справі у справі №130/257/24, на які посилається позивач в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до рішення суду від 24.01.2022 по справі 130/3539/21 та рішення суду від 21.10.2021 у справі 130/2539/21, на які посилається представник відповідача, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову. Рішення вмотивовано зокрема й тим, що суд приходить до висновку, що «об`єкт споживача ОСОБА_1 був відключений від електроживлення, в зв`язку з порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором, цілком законно. На даний час ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію не погасив, а також в діях відповідача відсутнє порушення п.7.11. ПРРЕЕ, оскільки факт наявності заборгованості за електроенергію у позивача встановлений судом, є безспірним, у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.» (а.с. 99-102, а.с. 101-102). Рішення судів у вказаних справах та відповідні постанови судів другої інстанції набрали законної сили у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4,5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VІІІ від 13.04.2017 учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тощо (ч.1 ст.4 цього Закону).

Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (ч.4 ст.46 цього Закону).

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником (ч.1, 2 ст.56 цього Закону).

Побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч.2, 3 ст.58 цього Закону).

Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз. 4, 5 ч.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 приєднався до умов договору про надання електричної енергії, шляхом споживання ОСОБА_1 електричної енергії та був відключений від електроживлення у зв`язку з несплатою за спожиту електроенергію, яка на даний час не сплачена. Законність відключення встановлена рішеннями суду, які набрали законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справі порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було би надалі доказувати під час розгляду іншої справи) (пункт 27,28).

Отже, звертаючись до суду з позовом, позивач фактично просить переглянути та надати переоцінку доказам, які були предметом розгляду в інших справах.

З урахуванням встановлених у справі обставин та наведених вище норм права, суд вважає, що при зверненні до суду позивач не обґрунтував належним чином порушення його прав як споживача та не надав достатніх, допустимих та належних доказів, які б підтверджували таке порушення, тому докази та доводи позивача, є необґрунтованими.

Крім того, суд зазначає про невідповідність обраного позивачем способу захисту прав, які останній вважає порушеними, оскільки такі позовні вимоги не призводять до відновлення прав, які позивач вважає порушеними і такий спосіб захисту права є неефективним. Задоволення таких вимог не призведе до поновлення прав позивача, оскільки не буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, не відбудеться компенсації витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, не будуть нівельовані негативні наслідки порушення його прав. По суті такі вимоги спрямовані на встановлення обставин, які можуть доводитись при зверненні до суду за захистом права способом, встановленим законом.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки спростосовуються вищенаведеним в сукупності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24.02.2025.

Суддя