н/п 2/490/1244/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26лютого 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування, Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування, Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , стосовно його доньки та її онуки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог посилається на те, що вона є бабусею неповнолітньої онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає разом з нею за адресою АДРЕСА_1 , та перебуває на її уртиманні і вихованні. Батько дитини відповідач ОСОБА_2 не приймає жодної участі в її утриманні та вихованні, а мати (донька позивачки) - ОСОБА_4 померла.

Зазначила, що ОСОБА_2 життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, постійно ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не надає ніякої ні матеріальної, ні моральної допомоги дитині. На сьогоднішній день онука позивачки ОСОБА_3 не має до свого батька ніяких почуттів. Також у спілкуванні з позивачкою та іншими особами дитина ніколи про нього не цікавилася. ОСОБА_2 особисто дійшов висновку про свою неспроможність виконувати батьківські обов`язки, припинивши з серпня 2023 року будь-яке спілкування як з позивачкою, так і з дитиною.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 06.12.2024 року вищезазначену позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Зобов`язано виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування надати письмовий висновок, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 .

06.01.2025 року проведення підготовчого засідання було відкладено на 04.02.2025 року на 15:00, зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися.

21.01.2025 року до суду надійшла заява від представника органу опіки та піклування Батовської Ю.В., в якій остання просить проводити судове засідання без її участі та на виконання ухвали суду від 06.12.2024 року, долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських права ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

21.01.2025 року до суду надійшла заява представниці Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки і піклування про розгляд справи у її відсутність, підтримує позовні вимоги та висновок органу опіки та піклування.

31.01.2025 року до суду надійшла заява відповідача в якій відповідач просить справу розглядати без його участі, з рішенням суду згоден.

04.02.2025 року позивачка подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягає на позбавленні відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3

04.02.20254 року до суду надійшла заява неповнолітньої ОСОБА_3 в якій та зазначила, що підтримує позбавлення батьківських прав відносно неї батька ОСОБА_2 , оскільки він не піклується про неї, не проживає разом з нею, не надає кошти на проживання та веде антисоціальний спосіб життя, не цікавиться її життям та йому все одно на неї.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною другою статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене вище, розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 09.08.2023 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1553, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . ЇЇ батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_4 .

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 31.10.1998 року Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис №491, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого повторно 23.06.2023 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №385.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого повторно 30.06.1994 року Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис №1198, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 . ЇЇ батьками є: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_1 .

13.10.1979 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується довідкою №478/011-3-58 від 02.12.2008 року, виданої Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_1 ».

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданої 25.02.1986 року Корабельним райвідділом реєстрації актів цивільного стану м. Миколаєва, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 було розірвано.

24.07.1986 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 виданого 24.07.1986 року Будинком одруження виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Жданов Донецької області. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_1 ».

З вищенаведеного підтверджується факт того, що позивачка є бабусею малолітньої ОСОБА_3 .

З характеристики виданої ОСОБА_3 директором Миколаївської гімназії №49 вбачається, що ОСОБА_3 навчалась у Миколаївській гімназії №49 з п`ятого класу. З 05.08.2023 року мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та виховується у родині бабусі ОСОБА_1 . Бабуся брала активну участь у навчанні та вихованні онуки, забезпечувала всім необхідним, підтримувала постійний зв`язок з класним керівником та контролювала успішність дитини. Батько ОСОБА_2 проживає від дитини окремо ( АДРЕСА_2 ). Успішністю дитини не цікавився, з класним керівником не спілкувався.

На теперешній час ОСОБА_3 навчається у 8-Б класі Миколаївської гімназії №54 Миколаївської міської ради, що підтверджується довідкою №362 від 03.10.2024 року, виданою Миколаєвською гімназією №54 Миколаївської міської ради Миколаївської області.

ОСОБА_2 особисто заявив про свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітної дочки - ОСОБА_3 , що підтверджується копією заяви, посвідченої 25.09.2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко І.В.

Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 припинив спілкуватися з донькою, тривалий час не цікавиться її життям та здоров`ям, матеріальної допомоги на її утримання не надає, зловживає сптртними напоями. За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується посередньо, як схильний до зловживання спиртними напоями, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Малолітня ОСОБА_3 підтверджує, що батько їй не телефонує, не спілкується з нею, нічим не допомагає, навчанням та успіхами її не цікавиться. Дівчина вказує, що нею добре опікується бабуся ОСОБА_1 , тому вона хоче проживати з нею. Згідно соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб між ОСОБА_3 та її батьком немає психоемоційного зв`язку, тому що дитина тривалий час з ним не спілкується, немає приємних спогадів про нього, з боку батька не відчуває любові, захисту та підтримки. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14.01.2025 року, де службі у справах дітей адміністрації Центрального району було рекоменжовано готувати висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Згідно з викладеним, керуючись рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Миколаївської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи містяться заяви свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , написані останніми власноручно та засвічені їхніми особистими підписами, в яких останні вказали, що підтверджують, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.08.2023 року і по цей час проживає зі своєю бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Батька ОСОБА_3 за вищевказаною адресою не бачили.

Отже, з наведених фактів та обставин вбачається, що ОСОБА_2 не допомагає позивачці в утриманні його малолітньої доньки. Не здійснює її виховання. Не бере участь у житті дитини. Не цікавиться ані фізичним, ані духовним здоров`ям та не супроводжує її розвиток. Відповідач фактично самоусунувся від виконання його батьківських обов`язків.

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 121 СК України, визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) с хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують їй до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, ї навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З наведених фактичних обставин справи, доведених фактів та наданих разом з цим позовом документів вбачається, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує своїй малолітній доньці ні належного рівня харчування, навчання, лікування, фізичного та духовного розвитку, не цікавиться її успіхами та не приділяє належного часу та уваги, що необхідні для дитини для її нормального самоусвідомлення та підготовки до самостійного життя. Всі ці функції фактично здійснює виключно позивачка, вона докладає всіх можливих зусиль для гідного виховання онучки та більшість свого часу присвячує дитині.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для й благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниць забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини с надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинні існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бут до найважливіших інтересів дитини, які за свою природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Суд вирішуючи цей спір, на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними прийняття рішення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі №459/3411/18, провадження № 61-10531св21, Верховний Суд дійшов висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, й навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Крім того, Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №520/8264/19, визначено, поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України і може бути підставою для позбавлення особи батьківських прав щодо дитини.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківсьої уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачкою доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Враховуючи наведене вище, поведінка відповідача з ухилення у виконанні ним батьківських обов`язків щодо виховання його малолітньої доньки є доведеною та такою, що не може бути змінена, а відтак наявні підстави для задоволення позовної вимоги про позбавлення батька ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3 .

За умовами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 02.12.2024 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі вищенаведеного, керуючись 12, 13, 89, 141, 206, 263-265, 268 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки і піклування (, адреса: 54005, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради (, адреса: 54005, м. Миколаїв, вул. Інженерна, 1А), про позбавлення батьківських прав, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Саламатін