Справа № 490/1108/25
н/п 2-з/490/66/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В. розглянувши заяву про забезпечення позову подану в інтересах позивачки ОСОБА_1 її представником адвокатом Качаном Р.Ю., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

28.02.2025 року адвокат Качан Р.Ю. в інтересах позивачки ОСОБА_1 подав до Центрального районного суду м. Миколаєва заяву про забезпечення позову в якій просить суд забезпечити позов у справі №490/1108/25 шляхом зупинення стягненя Корабельним ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) аліментів з позивачки ОСОБА_3 , які стягуються на підставі виконавчого документу №2/488/22 (№488/1144/22) від 08.09.2022.

В обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову представником позивачки зазначено, що за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі №488/1144/22 вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 щомісячно 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше

50% прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 28.07.2022 до повноліття дитини.

На підставі вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист та Корабельним ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №2/488/984/22 від 08.09.2022року. З 28 липня 2020 року по сьогоднішній день з позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки, за місцем роботи в УПП в Миколаївській області.

Починаючи з 30.12.2024 спільна донька сторін - ОСОБА_5 проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Натомість кошти, які отримує відповідач витрачає на власні потреби. При цьому відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Кошти, які надходять відповідачу в рахунок аліментів використовуються на власні потреби, не в інтересах дитини та не на її потреби.

Оскільки в зазначеній цивільній справі (490/1108/25) позивачкою ставиться питання про

припинення виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом: зупинення стягнення, яке здійснюється на підставі виконавчого документа №488/1144/22 ( №2/488/984/22) від 08.09.2022.

В разі задоволення позовних вимог, виконавчий документ буде визнаний таким, що підлягає поверненню. Таким чином спір стосується саме правомірності та подальшого стягнення за виконавчим документом аліментів з доходів позивачки. Цей захід забезпечення позову дозволить позбавити відповідача можливості для безпідставного набування коштів позивачки протягом часу розгляду справи та усуне потребу у подальшому зверненні до суду з позовом про повернення безпідставно отриманих коштів.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному судді від 28.02.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

28.02.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді Саламатіну О.В.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, судом встановлено таке.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 199/5431/20 виклав висновок про те, що "метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі. Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову".

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (пункт 6).

Верховний Суд у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23 вказував наступне: "Інститут забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначила, що: "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2024 року у справі № 199/1359/23 міститься висновок про те, що "при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі №488/1144/22 вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 щомісячно 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 28.07.2022 до повноліття дитини.

На підставі вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист та Корабельним ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №2/488/984/22 від 08.09.2022року. З 28 липня 2020 року по сьогоднішній день з позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки, за місцем роботи в УПП в Миколаївській області.

Фактично представник позивачки просить вжити заходи забезпечення позову з метою перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили, в іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно з якою "суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також у контексті їх співмірності та відповідності до заявлених позовних вимог".

У постанові від 06 грудня 2023 року у справі №361/8953/21 Верховний Суд вказував, що "недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили".

Обраний позивачем у цій справі спосіб забезпечення позову фактично зупиняє виконання судового рішення в іншій справі №488/1144/22.

Отже, у даному випадку, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, яке здійснюється на підставі виконавчого документа №488/1144/22 ( №2/488/984/22) від 08.09.2022, перешкоджає виконанню судового рішення у іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зупинення стягнення, яке здійснюється на підставі виконавчого документа №488/1144/22 ( №2/488/984/22) від 08.09.2022 порушує права стягувача у виконавчому провадженні, відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті і завданням цивільного судочинства та є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353, 355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову, яка подана в інтересах позивачки ОСОБА_1 її представником адвокатом Качаном Р.Ю., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя О.В. Саламатін