Справа № 302/288/25
Провадження № 2-о/302/41/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

26 лютого 2025 року селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Повідайчик О.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання особи відсутньою або оголошення померлою,

В С Т А Н О В И В :

25 лютого 2025 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання особи відсутньою або оголошення померлою, в якій заявниця ОСОБА_1 просить визнати безвісно відсутнім її брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ізки Хустського району Закарпатської області.

Ознайомившись зі змістом поданої заяви та матеріалами, що до неї додаються, вважаю за необхідне залишити заяву ОСОБА_1 без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Всупереч наведеним вимогам, заявниця не зазначила для якої мети їй необхідно визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім; не зазначила обставини, що підтверджують безвісну відсутність її брата або обставини, що загрожували йому смертю, або обставини, що дають підставу припускати його загибель від нещасного випадку. Крім того, заявниця не надала суду докази щодо її звернення до відповідних органів для розшуку ОСОБА_2 .

Оскільки, як повідомляє сама заявниця, її брат в 2013 році виїхав на заробітки до російської федерації, і з того часу втрачено між ними зв`язок, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити факт відсутності за останнім місцем проживання особи, яка підлягає визнанню безвісно відсутньою.

Також в заяві не зазначено будь-які обставини, що підтверджували б безвісну відсутність ОСОБА_2 (коли і ким були отриманні останні відомості про його місце перебування), не зазначено фактів, що посвідчують неможливість встановлення місцеперебування даної особи (відповіді на запити, листи, довідки з органів внутрішніх справ та інших уповноважених органів тощо). Тобто, заявник не надав суду належних і допустимих доказів відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_2 за місцем його постійного проживання протягом одного року, а факт відсутності спілкування сам по собі не є доказом того, що він є безвісно відсутнім.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Крім того, у поданій до суду заяві заявником ОСОБА_1 не зазначено жодних заінтересованих осіб по справі, та відповідно, не додано копії заяви з долученими до неї документами, по кількості осіб, які беруть участь у цій справі.

Отже, встановлені обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, а тому вважаю необхідним заяву ОСОБА_1 залишити без руху для усунення вищезазначених недоліків.

Також необхідно зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

На думку судді, залишення вищезазначеної заяви без руху з метою уточнення істотних обставин справи та доказової підстави у даній справі не є порушенням вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в аспекті гарантування права на доступ до суду, оскільки національне законодавство може обмежувати окремі судові процедури, а держава в особі національних судів також може реалізувати певну свободу розсуду в різних аспектах без порушення самої сутності зазначеного права, зокрема, включаючи різні питання до відкриття проваджень у справах тощо із визначенням критеріїв прийнятності заяв і позовів (правові позиціїі з данного питання викладені Європейським судом з прав людини у п. 230 рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» та у п.85 рішення від 17 жовтня 2003 року у справі «Луордо протии Італії»).

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина 1); в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху (частина 2).

Слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою (заявою) не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З огляду на викладене, суддя може вирішити питання про відкриття, повернення чи відмову у відкритті провадження по справі, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з вказаного порядку.

За таких обставин, заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, запропонувавши заявниці протягом десяти днів з дня надходження цієї ухвали усунути вищевказані недоліки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 306 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання особи відсутньою або оголошення померлою, - залишити без руху для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити заявниці десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, який починає обчислюватись з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити заявниці, що у випадку невиконання ухвали суду, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута їй.

Копію ухвали направити заявниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Повідайчик