№ справи687/1369/24
№2/687/57/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Чемеровецький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Борсука В.О.,

з участю секретаря - Снігур А.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

з участю відповідача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чемерівці в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про поділ спільного майна вказуючи, що він - позивач та відповідач перебували в шлюбі, який відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2021 року, розірвано, але в період перебування в шлюбі відповідачем набуто у власність земельну ділянку площею 1,0078 га, кадастровий номер: :04:010:0057, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку просить поділити і виділити йому частину земельної ділянки, та стягнути судовий збір.

Позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання відповідач з`явилася, позовні вимоги не визнала та вказала, що їй дана земельна ділянка не належить, при цьому подала відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Так, у позовній заяві позивач посилається на те, що за період перебування у шлюбі з відповідачем, остання набула у власність земельну ділянку площею 1,0078 га (цільове призначення земельної ділянки - 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; кадастровий номер: :04:010:0057; вид використання - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), яка знаходиться в Хмельницькій області, Чемеровецький район, Свіршковецька сільська рада.

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.11.2021 року у справі №753/8839/21, що набрало законної сили 13.07.2022 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно відповіді №1135854 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером: :04:010:0057, площею 1,0078, належить фізичній особі ОСОБА_2 , з РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно відповіді №1135982 з Єдиного державного демографічного реєстру та копії паспорта № НОМЕР_2 від 21.07.2020 року вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 належить РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1147576 вбачається, що відповідачу - ОСОБА_2 належить два об`єкта нерухомого майна, а саме квартири за реєстраційними номерами 000 та 101, і жодної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 п.п. 23, 24 указаної постанови слідує, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 Постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

При цьому суд зазначає, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, що дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Лише у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає поділу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі вищевказаного, оскільки правовий статус об`єкта нерухомого майна як спільного сумісного майна подружжя, про поділ якого заявив вимоги позивач, під час судового розгляду залишився недоведеним, не надано суду правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, окрім того судом встановлено, що вищевказана земельна ділянка належить особі з іншім реєстраційним номером облікової картки платника податків, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у позовних вимогах про поділ спільного майна.

Керуючись ст.262-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 28.02.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителька АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суддя Борсук В.О.