27.02.2025 Єдиний унікальний номер 205/1489/25
Провадження № 2/205/2001/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування уточнених позовних вимог посилається на те, що 26 квітня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вже є повнолітніми особами та проживають разом із нею. З 2015 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинені. Спору про поділ сумісно нажитого в шлюбі майна на цей час між ними немає. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим. На підставі викладеного позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений між сторонами.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_5 надійшла заяву, в якій він визнав позовні вимоги, просив позов задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 26 квітня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 одружилися, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено запис № 236 (а. с. 3).

Від подружнього життя сторони мають дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний запис № 1215, та повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 , повторно виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 15 квітня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 613 (а. с. 4, 5).

Подружжя спільного господарства не ведуть, спільно не проживають, мають бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах розгляду цієї справи визнав позов, не заперечує факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям.

З урахуванням вказаних позивачем обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має.

Сторони наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин.

Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_7 ».

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначила, що бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір з відповідача не підлягає стягненню.

Керуючись ст. ст. 7, 110, 111, 112, 113, 115, 153, 157 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 квітня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, запис № 236, - розірвати.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_7 ».

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко