ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

22.10.2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди в якому позивач просив стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоду з зв`язку з втратою працездатності, які він оцінив у 180 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2024 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 110 000 грн. без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

17.12.2024 року від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про зміну рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2024 року в частині задоволених позовних вимог: зменшення суми відшкодування моральної шкоди до 55 000 грн. з утриманням податків та обов`язкових платежів.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що право на отримання потерпілим відшкодування шкоди в разі стійкої втрати працездатності у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності за висновком МСЕК. Відповідач організовував заходи на направлені на своєчасне виявлення професійних ризиків, пов`язаних зі станом здоров`я позивача та вживав відповідних заходів. Суд не врахував що самим позивачем було допущено грубу необережність що стало причиною нещасного випадку.

Дані у апеляційній скарзі наведені для прикладу судові рішення, по яким позивачам компенсовано маральну шкоду у значно менших розмірах.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України. У відзиві зазначено на безпідставність вимог апеляційної скарги.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Позивач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.196), у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції треба скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 з 14.06.1993 по 10.12.1993 року, з 17.07.1995 по 09.12.2016 року працював гірником підземним, машиністом гірничих виїмочних машин, електрослюсарем, гірничим майстром підземним у структурному підрозділі Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», про що свідчать записи про роботу та звільнення у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.08.1975 року.

Під час роботи у структурних підрозділах Відповідача зі мною стався нещасний випадок, що підтверджується Актом № 95 про нещасний випадок форми Н-1 від29.11.1999 року. Відповідно до пункту 6 зазначено обставини за яких стався нещасний випадок.

Під час роботи у структурних підрозділах Відповідача стався нещасний випадок, що підтверджується Актом № 19 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 25.04.2016року. Відповідно до пункту 6 зазначено обставини за яких стався нещасний випадок.

Відповідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 17.05.2000 року серії МСЕ-ДНА-01 № 167564 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності та протипоказана підземна робота.

Відповідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 10.11.2016 року серії 12 ААА № 071950 первинно встановлено третю групу інвалідності та протипоказана тяжка фізична праця, підземна, тривала ходьба.

Відповідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 18.12.2017 року серії 12 ААА ДЇ 720810 повторно встановлено третю групу інвалідності та протипоказана тривала ходьба.

Відповідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 02.12.2019 року серії 12 ААБ № 615231 повторно встановлено третю групу інвалідності та протипоказана тривала ходьба.

Відповідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 19.02.2024 року серії 12 ААГ № 560766 повторно встановлено третю групу інвалідності та протипоказана праця на ногах.

Відповідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 19.02.2024 року серії 12 ААА № 129165 повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 55 % в тому 25 % - 26.11.1999 року Акт № 95 від 29.11.1999 року, 30% - 20.04.2016 року Акт № 19 від 25.04.2016 року.

У зв`язку з отриманими травмами позивач зазнав значного зниження працездатності та був змушений звільнитися з займаної посади. Це призвело до порушення звичного ритму життя, позбавивши мене можливості реалізувати свої звички та плани. Постійна потреба в лікуванні та регулярні медичні огляди позбавляють його можливості вести повноцінне життя. Наслідки травмування супроводжуються постійним фізичним болем та стражданнями, що обмежують життєву активність та вимагають додаткових зусиль для організації щоденних справ. Поряд із фізичним дискомфортом відчуває психологічний тиск: постійні відчуття тривоги, страху, дратівливості та розпачу. Болі також призводять до порушень сну, що ще більше погіршує фізичний та емоційний стан. Погіршення здоров`я внаслідок отриманих травм є незворотним, а самопочуття з часом лише погіршується. Це викликає сильні переживання, стрес та депресивні розлади.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 110 000.00 грн.

Але погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, при винесенні рішення виходив із того, що позивачу, відповідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 19.02.2024 року серії 12 ААА № 129165 повторно встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 55 % в тому 25 % - 26.11.1999 року Акт № 95 від 29.11.1999 року, 30% - 20.04.2016 року Акт № 19 від 25.04.2016 року (а.с.31).

Але матеріали цивільної справи не містять даних коли позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності, в якому розмірі (?), за яких обставин (враховуючи, що у справі є докази отримання позивачем травми при нещасному випадку на виробництві, ще у 1999 році).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведені обставини отримання моральної шкоди, а саме не надані документи на підтвердження, коли та на якій підставі МСЕК йому було первинно встановлено ступінь втрати працездатності та на якому рівні (скільки %).

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (), компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: