Провадження №2/523/162/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , котрий діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), треті особи: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106), Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

Установив

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування квартирою, АДРЕСА_2 .

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що ОСОБА_2 більш як 20 років тому у зв`язку з реєстрацією шлюбу добровільно залишила вищевказану квартиру та забрала всі свої речі, та з того часу жодного дня у спірній квартирі не проживала. Також вказує, що ОСОБА_3 та його малолітній син ОСОБА_4 взагалі ніколи не проживали в квартирі, що нібито позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за всіх осіб зареєстрованих у квартирі.

Внаслідок чого, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житлом відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України.

05.03.2024 року відповідачами до суду надано відзив, за змістом якого позов не визнають, вважають його безпідставним, надуманим і незаконним, оскільки факт їхнього проживання підтверджується: рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2019 року по справі № 523/17514/17, яким було встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , та встановлено факт проживання в квартирі, постановою Одеського апеляційного суду від 24.02.2021 року по справі 523/17514/17, актом про встановлення фактично проживаючих осіб від 21.02.2024 року, довідкою про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 15.12.2024 року, заявою до відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 13.11.2023 року, відповіддю від 20.11.2023 року вих. № 60.3/Б - 1157.2023 відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області на заяву від 13.11.2023 року, квитанціями про сплату за комунальні послуги за квартирою АДРЕСА_2 , а також свідками. Також, вказують, що позивач звертався з аналогічним позовом до Суворовського районного суду м. Одеси, про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування даною квартирою, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року за справою 523/3847/22 позов залишено без задоволення.

Крім того, у відзиві відповідачі зазначають, що ОСОБА_3 з 22.05.2022 року мобілізований на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24 лютого 2022 року, тобто з 22.05.2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі, що підтверджується: довідкою Ф 5 від 10.02.2024 року вих. № 30, копією військового квітка.

Крім, цього відповідачі зазначають, що малолітнього ОСОБА_4 , 2015 р. н. у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, було влаштовано на виховання до його мати, яка виїхала з ним за межі України.

Також, вказують, що позивач людина зі складним характером та дивною поведінкою, що він намагається створити нестерпні умови спільного проживання у вищевказаній квартирі, що у родині тривалий час існує конфлікт з цього приводу, у зв`язку з чим їх сім`я звернулася до Суворовського районного суду м Одеси з позовом до позивача, про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2019 року по справі № 523/17514/17 було встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 .

До того ж, вказують, що у них не має іншого житлового приміщення на праві користування, чи на праві власності, окрім квартири АДРЕСА_2 , де вони постійно проживають.

05.03.2024 року третя особа ОСОБА_5 подав до суду пояснення, в яких він повністю заперечує щодо позовних вимог і обгрунтувань , просить відмовити в задоволенні позову повністю, підтримує позицію відповідача. До того, ж вказує, що позивач у 2022 році звернувся з аналогічною позовною заявою до нього, а саме просив суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року по справі № 523/3847/22, яке набрало законної сили 07 квітня 2023 року, позовна заява позивача залишена без задоволення.

Ухвалою суду від 23 січня 2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та призначено справу до розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання. Представник позивача 17.02.2025 року адвокат Поліщук А. В. подала заяву про залишення позову без розгляду та заяву про розгляд цієї заяви без участі позивача та його представників.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що заява представника позивача про залишення позову без розгляду подана до суду після початку розгляду справи по суті, вказана заява залишається без задоволення.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Представник відповідачів подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, у якій послався на те, що у разі неявки позивача та неповідомлення суд про причини неявки у судове засідання, враховуючи, що позивач та його представник не з`являються у судові засідання без поважних причин, просив розглянути справу та ухвалити рішення яким відмовити позивачу у задоволені позову повністю.

Третя особа ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник третьої особи: орган опіки та піклування в особі Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради подав заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу без його участі за наявними у справі документами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Квартира була зайнята сім`єю позивача на підставі ордеру №103 серії ЖР від 05.02.1979 року виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих міста Одеси, на склад сім`ї: позивач, дружина позивача ОСОБА_6 , донька позивача ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 , дружина та син ОСОБА_8 позивача померли.

Спірна квартира належить територіальній громаді в особі Одеської міської ради.

28.02.2019р. Суворовським районним судом м. Одеси розглянуто справу № 523/17514/17 за позовом ОСОБА_2 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про встановлення порядку користування та зміну договору найму житлового приміщення. Позов задоволено частково, встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 виділивши в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (2003 р. н.) житлову кімнату площею 16,9 кв.м, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (2015 р. н.) житлову кімнату площею 12,5 кв. м, ОСОБА_1 житлову кімнату площею 9,6 кв.м, а в спільному користуванні залишити коридор площею 11,3 кв.м, туалет площею 1,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,5 кв.м, кухню площею 7,9 кв.м, комору площею 1,0 кв.м, комору площею 0,5 кв.м, балкон площею 10,4 кв.м.

При розгляді вказаної справи судом було встановлено, що між позивачами та відповідачем виникають постійні сварки з приводу користування кімнатами, що підтверджувалося постановами суддів Суворовського районного суду м.Одеси від 22 вересня 2017 року, 12 січня та 25 січня 2018 року, а також судді апеляційного суду Одеської області від 09 січня 2018 року.

02.03.2023 року Суворовським районним судом м. Одеси розглянуто справу № 523/3847/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

При розгляді вказаної справи судом було встановлено, що в спірній квартирі зареєстровані та проживають: позивач ОСОБА_1 - головний квартиронаймач, відповідач ОСОБА_5 , донька позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , неповнолітній ОСОБА_4 .

Також, проживання відповідачів у квартирі підтверджується: Актом про встановлення фактично проживаючих осіб (громадян) від 21 лютого 2024 року складений головою правління ОСББ «Добровольського 157» у присутності свідків, довідкою про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 15.12.2024 року, відповіддю від 20.11.2023 року вих. № 60.3/Б - 1157.2023 відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, квитанціями про сплату за комунальні послуги.

З 22.05.2022 року відповідач ОСОБА_3 мобілізований на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24 лютого 2022 року та перебуває на військовій службі, що підтверджується: довідкою Ф 5 від 10.02.2024 року вих. № 30, військовим квитком серії НОМЕР_1 .

Допитані в судовому засіданні від 14 жовтня 2024 року свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , підтвердили проживання відповідачів в квартирі.

Надані позивачем в якості письмових доказів акти не проживання (а с. 7, 8, 9, 10) не приймаються судом до уваги, оскільки їх зміст не стосується відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_14 та в актах не зазначено особу якою засвідчені підписи осіб, які складали акт. Також не проймаються до уваги акт на а. с. 11 так як він датований 12.12.2017 року та в якому не зазначено, що підписи осіб завіряються, та акти на а. с. 12, 13 оскільки в них відсутній підпис особи, яка завіряє підписи осіб зазначених в актах.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Статтею 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

За правилами ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормою ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Оцінивши надані докази, як кожний окремо так і у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Крім того вимоги позивача суперечать п. 1 ч. 3 та п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України.

Керуючись статтями 2,4, 12, 13,18, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.3,11-16 ЦК України,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , котрий діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), треті особи: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106), Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя