Справа №: 398/4395/24
провадження №: 2-о/398/15/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" лютого 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шинкаренко І.П.,

присяжних Петрової Т.В.,Суржик В.В.,

за участі секретаря судового засідання Черткова А.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Ісмайлової А.В.,

представника заінтересованої особи Зінченка С.О. (в режимі відеоконференції),

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, заінтересовані особи: Олександрійський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою, просить оголосити померлим її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 17 березня 2023 року зник безвісти під час ведення бойових дій. В обґрунтування заяви зазначила, що 29 серпня 2023 року відповідно до сповіщення № 86 дізналась, що її син ОСОБА_3 зник безвісті 17 березня 2023 року. Як повідомили побратими ОСОБА_3 , під час ведення бойових дій в Луганській області її син отримав поранення несумісні із життям, від яких загинув на місці. Евакуювати тіло не вдалось за можливим, оскільки територія окупована рф. У 2023 році по вказаному факту було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_3 під час ведення бойових дій поблизу населеного пункту м. Кремінна Луганської області при здійснені відсічі та стримування збройної агресії рф проти України, за обставин, що загрожували смертю, зник безвісті.

Правовою метою оголошення померлим ОСОБА_3 заявник зазначає необхідність державної реєстрації його смерті, оформлення спадщини та інших майнових прав.

Ухвалою судді від 03 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі Міністерство оборони України, як заінтересовану особу, та призначено до розгляду в судовому засіданні.

23 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» представник Міністерства оборони України подав пояснення, просив суд про зупинення провадження у справі про оголошення загиблим ОСОБА_3 . В обґрунтування зазначив, що провадження у справі підлягає зупиненню до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 755/11021/22 щодо строків звернення до суду із заявою про оголошення особи померлою в порядку ст. 46 ЦК України, оскільки правовідносини у справі № 755/11021/22 є подібними правовідносинам у цій справі.

24 жовтня 2024 року ухвалою суду залучено до участі у розгляді справи дружину ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , за її заявою, як заінтересовану особу.

19 листопада 2024 року ОСОБА_2 подала до суду пояснення, підтримала заявлену ОСОБА_1 вимогу про оголошення ОСОБА_3 померлим, підтвердила обставини викладені у її заяві.

Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року провадження у справі заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, заінтересовані особи: Олександрійський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 755/11021/22.

20 січня 2025 року провадження відновлено, призначено судовий розгляд.

У судовому засіданні заявник та її представник підтвердили викладені у письмовій заяві обставини, просили суд оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 17 березня 2023 року зник безвісти.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , підтримала заяву ОСОБА_1 , просила суд задовольнити.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України звернув увагу суду, що станом на теперішній час обставини справи не дають можливість встановити, що ОСОБА_3 помер, в матеріалах службового розслідування відсутнє належне тому підтвердження, висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/11021/22 щодо застосування ч. 2 ст. 46 ЦК України стосуєтьсь обставин зникнення безвісті особи на території ведення бойових дій, проте не врегульовує питання в разі зникнення безвісті військовослужбовця на тимчасово окупованій території України, вирішення вимог ОСОБА_1 залишив на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи у їх відсутності, пояснення по суті справи відсутні.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до сповіщення сім`ї № 86 від 29 серпня 2023 року Солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 17 березня 2023 року під час ворожого артилерійського обстрілу на позиціях поблизу м. Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області під час ворожого артилерійського обстрілу.

Згідно з матеріалами службового розслідування за вказаним фактом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 травня 2023 року № 99 було проведено службове розслідування з метою встановлення фактичних обставин зникнення безвісті гранатометника десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 .

За актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини, встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 березня 2023 року № 64 солдат ОСОБА_3 прибув на лінію бойового зіткнення для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф. Відповідно до журналу бойових дій від 17 березня 2023 року військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що солдат ОСОБА_3 під час виконання завдань в районні населеного пункту Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області в складі 3 десантно-штурмової роти частини НОМЕР_1 зник безвісті. Відповідно до змісту службової характеристики солдат ОСОБА_3 характеризується позитивно. Неправомірних дій солдата службовим розслідуванням не встановлено.

З 18 квітня 2022 року Кремінська міська територіальна громада Сєвєродонецького району Луганської області (за винятком сел. Діброва) не є зоною бойових дій, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12 грудня 2022 року № 309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться(велися)бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 .

Дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29 квітня 2021 року серії НОМЕР_3 .

Визнання ОСОБА_3 померлим рідним потрібно для державної реєстрації його смерті, отримання виплат передбачених законодавством, оформлення спадщини.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).( ст.16-1 З.У. Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей).

Відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення юридичної невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" було звернуто увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи.

Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Чинний ЦПК України визначає чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заявниця просить суд оголосити померлим іі сина, під час виконання військового обов`язку по захисту держави України.

11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду, на яку посилається Міністерство оборони України, винесла постанову з відповідними правовими висновками.

Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

У 2018 році законодавець вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів "воєнними діями" словами "збройним конфліктом". Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями "воєнні дії" і "збройний конфлікт", а не "воєнний стан". Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Стаття 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-то: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України ("з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців"), після слів "шести місяців" завершив речення.

За висновком Великої Палати Верховного Суду шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 на території Кремінської міської територіальної громада Сєвєвродонецького району Луганської області 18 квітня 2022 року припинені бойові дії, територія тимчасово окупована рф.

Надані заявником докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_3 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть переконливо свідчити про смерть останнього.

На підставі зазначеного, враховуючи, що з моменту зникнення безвісті ОСОБА_3 пройшло майже два роки, життєві обставини матері та дружини ОСОБА_3 , принцип справедливості, задля недопущення непропорційного обмеження прав та інтересів членів сім`ї військовослужбовця, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії рф проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, заінтересованої особи ОСОБА_4 , та малолітньої доньки ОСОБА_3 як членів сім`ї загиблого військовослужбовця. Відповідний юридичний факт породжує правові наслідки для вказаних осіб щодо отримання виплат передбачених законодавством, оформлення спадщини.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 305-308 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Заяву задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області, Україна, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області, Україна, під час виконання бойового завдання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.

Рішення може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Представник заявника - адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Заінтересовані особи:

Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 138;

Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_7, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4;

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ,

Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2025 року.

Суддя І.П. Шинкаренко

Присяжні Т.В. Петрова

В.В. Суржик