Провадження №4-с/522/87/24
УХВАЛА

13 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Слободянюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича, заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК»,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватнового виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича, заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК», у якій скаржниця просила визнати протиправним рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича щодо відкриття виконавчого провадження від 14.06.2023 року ВП №72032592; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича щодо відкриття виконавчого провадження від 14.06.2023 року ВП №72032592 та похідні від неї постанови.

У скарзі скаржниця просила витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Цинєва Віталія Олександровича матеріали виконавчого провадження №72032592.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії приватнового виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича, заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК». У задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено. Засідання по справі призначено на 10 грудня 2024 року.

09 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича надійшов відзив на скаргу на дії/бездіяльність приватного виконавця, у якому заявник просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 10 грудня 2024 року з`явився представник скаржника та представник АТ «ОЩАДБАНК». У судовому засіданні, представник АТ «ОЩАДБАНК» подала до суду відзив на скаргу на дії/бездіяльність приватного виконавця, у якому заявник просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення про долучення до матеріалів справи відзиву на скаргу ПВВО Одеської області ОСОБА_2 та АТ «ОЩАДБАНК». У зв`язку із проблемами з підключенням до мережі інтернет, судове засідання не вдалося провести у повному обсязі, а тому, засідання по справі відкладено на 11 лютого 2025 року.

30 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від АТ «ОЩАДБАНК» надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2014 року; копію постанови про повернення виконавчого документа від 16.12.2015 року; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року; копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2023 року.

04 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника скаржника адвоката Матвієнко Наталії Анатоліївни надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просила долучити до матеріалів справи позовну заяву приватного виконавця від 04.07.2024 року; копію ухвали суду від 23.08.2024 року; копію заяви про забезпечення позову від 04.07.2024 року; копію ухвали про накладення арешту на майно боржника від 28.08.2024 року.

10 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича надійшли додаткові пояснення у справі, у які заявник просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 11 лютого 2025 року з`явився представник скаржника та представник АТ «ОЩАДБАНК». Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення залучити до матеріалів справи: клопотання АТ «ОЩАДБАНК» про долучення доказів від 30.01.2025 року; клопотання представника скаржника адвоката Матвієнко Наталії Анатоліївни про долучення доказів від 04.02.2025 року; додаткові пояснення ПВВО Одеської області ОСОБА_2 від 10.02.2025 року.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято рішення перейти до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що вступна та резолютивна частини рішення будуть оголошені 13.02.2025 року.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2013 року у справі №1522/24134/12, позовну заяву Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк Українив особі філії Одеського обласного управління ПАТ Ощадбанк задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк заборгованість у сумі 2 169 319, 82 грн. та стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк витрати пов`язані з сплатою держмита в сумі 1 700 грн. та ІТЗ в сумі 120 грн.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2013 року у справі №1522/24134/12 залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2013 року.

На виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2013 року у справі №1522/24134/12, Приморським районний судом м. Одеси 19 серпня 2014 року було видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_5 . Встановлено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 30.10.2014 року.

У скарзі скаржник зазначає про те, що виконавчий лист, що виданий Приморським районним судом м. Одеси м. Одеси 19.08.2014 року вперше був пред`явлений до виконання 27.03.2015 року, тобто, поза межами строк, встановленого у виконавчому листі.

Суд не погоджується з зазначеним з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 30.10.2014 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом

У ч.ч.1-2 ст.23 Закону, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто, звернення виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 є обставиною, за настання якої відбувається переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

23 жовтня 2014 року виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ) було пред`явлено до виконання до Приморського ВДВС ОМУЮ, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2014 року у ВП №45208201.

16 грудня 2015 року державним виконавцем Приморського ВДВС ОМУЮ прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №45208201), якою виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ) було повернуто стягувачу.

Про це також свідчить відповідна відмітка, скріплена печаткою Приморського ВДВС ОМУЮ на виконавчому листі Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ), копія якого була додана скаржником до скарги на дії державного виконавця.

За таких обставин, відбулося переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, а строк пред`явлення до виконання терміном в один рік в даному конкретному випадку повинен розпочати відраховуватися з дня прийняття постанови про повернення виконавчого документа, тобто, з 16.12.2015 року, тоді як останнім днем строку було б 16.12.2016 рік.

Проте, 04 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС ГТУЮ в Одеській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №52728410 на підставі виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ).

Звернення до органу примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ) на підставі якого 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження №52728410 зумовило повторне переривання строк звернення виконавчого листа до виконання.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року.

26 травня 2023 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) прийнято постанову у ВП №52728410 про повернення виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ).

Про це також свідчить відповідна відмітка, скріплена печаткою Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) на виконавчому листі Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ), копія якого була додана скаржником до скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до ч.5-7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 26.05.2023 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 26.05.2023 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У ч.ч.3-4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 26.05.2023 року вказано, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто, після прийняття постанови від 26.05.2023 року у ВП №52728410 про повернення виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ), фактично відбулося переривання строку звернення виконавчого листа до виконання, а новий, трирічний строк звернення його до виконання розпочав обраховуватися з 26.05.2023 року, тоді як останнім днем строку звернення виконавчого документу до виконання буде 26.05.2026 року.

Виконавче провадження №72032592, в межах якого подана скарга на дії/бездіяльність ПВВО Одеської області Цинєва Віталія Олександровича було відкрито на підставі постанови від 14.06.2023 року, тобто, в межах встановленого раніше строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому, посилання представника скаржника на те, що дії приватного виконавця є незаконними у зв`язку з порушенням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не заслуговують на увагу.

В якості підстав для визнання дій приватного виконавця протиправними, скаржник посилається на те, що виконавцем відкрито виконавче провадження з порушенням територіальної підсудності. Зазначає про те, що її останнім місцем реєстрації є: АДРЕСА_1 .

Місце виконання виконавчого документу визначається за критеріями, зазначеними у частині першій статті 24 Закону №1404-VIII, до яких законодавець відносить: місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

Верховним Судом 31.03.2021 розглянуто справу №380/7750/20, предметом якої була постанова про відкриття виконавчого провадження (з тією відмінністю, що ухвалена приватним, а не державним виконавцем) і особливістю спірних правовідносин було те, що виконавчий документ, поряд з відомостями про зареєстроване місце проживання боржника, містив також відомості про місце його фактичного проживання, і саме цьому місцю проживання боржника було віддано перевагу при визначені належного місця виконання відповідного виконавчого документа.

Отже, примусове виконання рішень має бути певним чином «наближеним», прив`язаним до місця проживання/перебування боржника, що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження (як-от: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення).

У постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №380/9335/20, у якій, зокрема, вирішувалося питання відступу від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №380/7750/20, Верховний Суд дійшов висновку, що у виконавчому провадженні місце проживання боржника відіграє важливу роль як для визначення виконавчого округу, в якому має здійснюватися виконавче провадження, так і для можливості реалізації боржником своїх прав і виконання обов`язків у виконавчому провадженні.

У зв`язку з цим Верховний Суд погодився з висновками, викладеними у постанові від 31.03.2021 в справі №380/7750/20, про те, що примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника.

При цьому Верховний Суд урахував, що Законом № 1404-VIII передбачено право стягувача обирати місця відкриття виконавчого провадження між органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, але наголосив, що таке право не має нівелювати права боржника, передбачені статтею 19 Закону №1404-VIII.

В аспекті особливостей спірних правовідносин у справах №380/7750/20 та № 380/9335/20, що полягала в наявності у виконавчому документі різних адрес боржника, Верховний Суд у справі № 380/9335/20 зазначив, що визначення місця проживання та місця перебування наведено у Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV, відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Виходячи з приписів статті 6 Закону №1382-IV, місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто Закон №1382-IV пов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання.

До скарги заявниця долучила копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , що виданий 13.03.2014 року Комсомоським РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 03.12.1992 року, знята з реєстрації 06.04.2018 року.

На спростування зазначеної інформації приватний виконавець посилається на те, що згідно наданих стягувачем фотокопій паспорту, боржника раніше було документовано паспортом серії НОМЕР_2 та на підтвердження зазначеного було подано копії зазначеного паспорту, що виданий 28.05.1996 року Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_5 , з якого вбачається, що з 25.12.1992 року ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 07.06.1996 року вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 25.11.2006 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Приватним виконавцем також надано копію заяви ОСОБА_5 від 04.09.2012 року про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2011 року по справі №2-7238/11, у якій в якості зареєстрованого місця проживання вказано: АДРЕСА_4 .

У виконавчому листі Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 (щодо боржника ОСОБА_5 ) в якості зареєстрованого місця проживання ОСОБА_5 вказано: АДРЕСА_4 .

Суд також звертає увагу на те, що скаржником до скарги додано лише копії сторінок №10-11 паспорту серії НОМЕР_1 , що унеможливлює встановлення відсутності записів на інших сторінках, що містять відмітки про місце проживання (ст. №12-15).

Також, скаржником не надано будь-якої актуальної довідки, які б підтверджувала те, що останнім зареєстрованим місцем проживання або зареєстрованим місцем проживання є Херсонська область.

За таких обставин, посилання скаржника на те, що вона з ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована виключно за адресою: АДРЕСА_1 , не заслуговують на увагу, з огляду на те, що у паспорті серії НОМЕР_2 , містяться відмітки про те, що ОСОБА_1 змінювала місця проживання 25.12.1992 року, 07.06.1996 року та 25.11.2006 року, тобто, після 03.12.1992 року, коли вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Факт того, що ОСОБА_1 не була зареєстрована в Херсонській області також підтверджується ухвалою Суворовського районного суду м. Херсону від 21.11.2014 року у справі №668/15668/14-ц та ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсону від 04.02.2015 року у справі №667431/15-ц.

Оскільки, останнім підтвердженим місцем реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_4 , де остання була зареєстрована 25.11.2006 року, суд вважає, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович відкрив виконавче провадження з дотриманням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

У скарзі скаржник також посилається на те, що відповідно до абз.5 п.5 ч.10-2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження», забороняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку).

Проте, виконавче провадження №72032592 було відкрите за місцем реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 , що територіально віднесено до виконавчого округу Одеської області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу № № 415 від 29.11.2024), територія міста Одеси не належала та не належить до території на якій ведуться бойові дії.

Скаржник у скарзі посилається на те, що виконавцем вживаються заходи примусового виконання рішення на території Херсонської міської територіальної громади, зокрема, виконавець звернувся до Херсонського міського суду з позовом про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення нотаріуса щодо державної реєстрації права власності та накладання арешту на предмет позову.

У статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Тобто, звернення до суду із позовом про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення нотаріуса щодо державної реєстрації права власності не є виконавчою дією в контексті статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», проте, будь-яка особа має право звернутися із позовом на загальних підставах.

Звернення до Херсонського міського суду із зазначеним позовом на думку суду зумовлено встановленими ч.1 ст.30 ЦПК України правилами підсудності, відповідно до якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Щодо посилання скаржника на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження їй не направлялася, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судом, останнім місцем реєстрації ОСОБА_5 є: АДРЕСА_4 . Зазначена адреса також вказана у виконавчому листі Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12.

На підтвердження того, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлялася скаржниці, ПВВО Одеської області надав копію списку згрупованих відправлень від 14.06.2023 року, з якого вбачається, що 14.06.2023 року було здійснено відправлення за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до частини другої статті 28 Закону документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Аналогічні висновки щодо належного повідомлення боржника шляхом надсилання йому, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу, зазначену у виконавчому документі, викладено у постановах Верховного Суду від 07 червня 2021 року у справі № 910/15292/18, від 03 листопада 2021 року у справі № 643/18408/18, провадження №61-1328св21.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про встановлення факту повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження у національному законодавстві та судовій практиці може застосовуватися такий засіб юридичної техніки, як юридична фікція (legal fiction).

У постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 303/903/18 зазначено, що фікція - це неіснуюче положення, що визнається законодавством таким, що існує, і стає в силу цього загальнообов`язковим; засіб юридичної техніки, за допомогою якого конструюється завідомо неіснуюче становище (відношення або стан), що визнається існуючим і таким, що має імперативність, що виконує роль юридичного факту, якого бракує, в ситуації нездоланної невідомості, закріплене нормою права.

Юридична фікція (legal fiction) - це умовно прийнятий факт, що не може бути спростований у процесі доказування та беззаперечно приймається за істину (має імперативний характер), зовнішньою формою якого є норми матеріального та процесуального права. Застосування юридичних фікцій має на меті забезпечення принципу правової визначеності та, головним чином, спрямовано на фіксацію виконання уповноваженим суб`єктом певного обов`язку у визначених законом випадках (постанова Верховного Суду від 01 травня 2023 року у справі № 540/913/21).

Отже, якщо державний виконавець виконав усі визначені законодавством дії, спрямовані на повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження (направлення постанови рекомендованим листом на адресу, зазначену у виконавчому документі), боржник вважається таким, що належно повідомлений про початок примусового виконання рішень.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), згруповані поштові відправлення, поштові перекази - внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п`ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником.

Згідно з пунктом 66 Правил у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.

Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності) (пункт 67 Правил).

Відповідно до пункту 68 Правил про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

З матеріалів справи вбачається, що факт того, що список згрупованих відправлень від 14.06.2023 року був прийнятий установою поштового зв`язку підтверджує відповідний штамп, а також, розрахунковий документ.

З огляду на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялася на адресу, зазначену у виконавчому документі (що також є останнім місцем реєстрації скаржниці), суд вважає, що приватний виконавець виконав усі визначені законодавством дії, спрямовані на повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, а тому, боржник вважається таким, що належно повідомлений про початок примусового виконання рішень.

У запереченні на клопотання про долучення доказів від 04.02.2025 року скаржниця також посилається на те, що у період, коли виконавчий листу перебував на виконанні у Приморському ВДВС ОМУЮ, державний виконавець звертався до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, та 10.09.2015 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву задоволено та видано дублікат виконавчого документа.

З матеріалів справи вбачається, що боржниками за рішенням суду є чотири людини: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Мигирич Тамара Всеволодівна та Федоренко Олена Анатоліївна.

Так на копії виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2014 року №1522/24134/12 щодо боржника ОСОБА_5 містяться наступні написи:

-відмітка про повернення виконавчого документа стягувачу проставлена 16.12.2015 року Приморським ВДВС ОМУЮ.

-Відмітка Приморського ВДВС від 26.05.2023 року про повернення згідно ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже оскільки рішення про видачу дублікату виконавчого документа було прийнято ухвалою суду від 10.09.2015 року, а копія виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_5 , що знаходиться у матеріалах справи не містить позначки дублікат та одночасно містить записи зроблені після постановлення ухвали, суд вважає. що це беззаперечно свідчить про те, що дублікати були видані щодо інших боржників. А виконавче провадження щодо скаржниці відкрито за первинним виконавчим документом.

У запереченні на клопотання про долучення доказів від 04.02.2025 року скаржниця також посилається на те, що у період, коли виконавчий листу перебував на виконанні у Приморського ВДВС ГТУЮ, 17.12.2019 року Приморським районним судом м. Одеси задоволено заяву про видачу дублікату виконавчого документа.

Проте, на виконання зазначеної ухвали 16.01.2020 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_7 .

Тому, враховуючи те, що виконавче провадження відкрито із дотримання строків звернення рішення суду до примусового виконання, а виконавцем дотримано положення ст.24 Закону України «Про виконавче провадження, беручи до уваги факт того, що виконавець вжив достатніх заходів для повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 2 - 13, 18, 81, 126-127, 258-261, 447- 452 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича, заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в 15 денний строк з дня її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 лютого 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.