Справа № 274/2881/24 Провадження № 2/0274/133/25 РІШЕННЯ
10.02.2025 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, про визнання права на спадщину за законом,
І. Короткий зміст позовних вимог
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на земельні ділянки.
Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Постановою приватного нотаріуса від 06.04.2023 у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Позивач не має можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 09.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкових справ.
30.04.2024 до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 37/2020, заведеної до майна померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
07.05.2024 представник Швайківської сільської ради подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідно до заяви та свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 158995, виданий Бердичівською районною державною адміністрацією Житомирської області 08.08.2008 на підставі розпорядження Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області від 26.03.2008 за № 166, тобто після смерті спадкодавиці. Видача державного акту на право власності на земельні ділянки після смерті фізичної особи не відповідає нормам цивільного законодавства, ОСОБА_5 не набула права власності на земельні ділянки. Просить суд відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою суду від 12.06.2024 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 28.10.2024 клопотання позивача задоволено. Залучено до участі у справі, в якості співвідповідача ОСОБА_3 . Розгляд справи відкладено.
У судовому засідання представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.
Представник Швайківської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Також зазначила, що після смерті баби ОСОБА_4 не претендує на спадщину ні за законом, ні за заповітом, тому заяв про прийняття спадщини не подавала.
Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи.
Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Так, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки.
За змістом наведених норм до спадкоємців переходять лише ті права та обов`язки (спадщина) спадкодавця, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
Паювання сільськогосподарських земель започатковано Указом Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», згідно якого паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Після отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) та його реєстрації громадянин має право на виділення йому на пай земельної ділянки в натурі з дотримання положень Земельного кодексу України.
Відповідно до положень ст. 17 Земельного кодексу України 1990 року передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
Згідно частин 3 і 4 ст.17 цього Кодексу громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до відповідної ради за місцем розташування земельної ділянки, яка розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.
Згідно ч. 7 ст. 17 цього Кодексу Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.
Згідно ст. 22 цього Кодексу право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після встановлення меж ділянки в натурі та одержання документа, що посвідчує право власності чи право користування,
Згідно ст. 23 цього Кодексу право власності чи право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються сільськими, селищними, міськими, районними радами.
Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до пункту «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України.
Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
ОСОБА_6 , змінила прізвище на « ОСОБА_7 » після реєстрації шлюбу 23.09.1958, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .
Матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записана ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_2 .
ОСОБА_8 , змінила прізвище на « ОСОБА_10 » після укладення шлюбу 11.08.1988, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .
ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 .
Довідкою виконавчого комітету Калинівської міської ради від 15.10.2020 за № 2912 підтверджується, що ОСОБА_4 проживала і була зареєстрована до дня смерті в АДРЕСА_1 . Разом з нею проживала та була зареєстрована з 16.02.1991 ОСОБА_2 .
08.08.2008 Бердичівською райдержадміністрацією видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 158995 на ім`я ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку площею 1,7517 га, яка розташована на території Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.
Матеріалами спадкової справи підтверджено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_4 , що як наслідок до неї переходять всі майнові та окремі особисті немайнові права та обов`язки спадкодавця, при цьому у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців в порядку спадкування, за винятком випадків, на які поширюється дія п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України".
Разом із тим, відповідно до п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України" рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняття органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 "Про приватизацію земельних ділянок" є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.
Отже, якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органом місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Зазначений порядок встановлений законодавцем в разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування про завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця.
Отже, необхідною вимогою у даному випадку є виконання спадкодавцем за життя активних дій та вимог законодавства щодо приватизації земельної ділянки, а також неможливості завершити процедуру приватизації та реєстрації за собою права власності на землю у зв`язку зі смертю, для того, щоб така земельна ділянка увійшла до складу спадкового майна.
Постановою Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 692/565/21 (провадження № 61-7303св22) зазначено, що посилання позивача на те, що за нею слід визнати право власності на конкретно визначену земельну ділянку, що значиться за спадкодавцем, який помер є передчасними, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набув майнові права на її отримання, а отже, успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі».
Водночас, в матеріалах справи відсутні відомості, що за життя ОСОБА_4 в установленому законом порядку звернулася до компетентних органів щодо виділення в натурі та оформлення права власності на земельні ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), які перебували в колективній власності.
Відсутні докази того, що позивач зверталася як спадкоємець ОСОБА_4 до компетентних органів про завершення процедури приватизації, розпочатої спадкодавцями, а також доказів того, чи реалізувала позивач своє право на звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай).
Суд встановив, що ОСОБА_2 , як спадкоємець, не надала належних і допустимих доказів того, що спадкодавець розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України і, що позивач зверталася до компетентних органів з метою завершення процедури приватизації земельної ділянки та їй у цьому було відмовлено, позивачем порушено порядок проведення процедури приватизації після смерті баби, що свідчить про те, що позовні вимоги є передчасними, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
V. Розподіл судових витрат
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, про визнання права на спадщину за законом відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідачі:

Швайківська сільська рада Бердичівського району Житомирської області, адреса: вул.Осівка, 1, с. Швайківка, Бердичівський район, Житомирська область, 13331, .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП відомості відсутні.

Повний текст рішення виготовлено 24.02.2025 ( суддя перебувала на лікарняному в період з 12.02.2025 по 21.02.2025).

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА