Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/856/24
Провадження № 2/670/44/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року с-ще Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мусієнко М.Б.

за участю секретаря судового засідання Корчової А.І., Ліневської В.В.,

представника позивача адвоката Бойка М.Д.,

позивач ОСОБА_1 не з`явилася,

представник відповідача ОСОБА_2 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької областіпро визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) із землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» в с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області, розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Позивачка є спадкоємцем померлої за заповітом та 06.11.2024 звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав і дізналася про те, що спадкова справа після смерті матері не заводилася і вона є єдиною спадкоємницею майна померлої за заповітом. Однак їй було відмовлено у цьому через пропуск строку, визначеного законом для вступу у спадщину. Позивач зазначає, що вказаний строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, а саме: в період з 10.02.2004 по 10.08.2004 вона через важку хворобу перебувала на амбулаторному лікуванні. Тому вона у встановлений шестимісячний строк не могла звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач просить суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

18.11.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання 10.12.2024.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, але 10.12.2024 її представник адвокат Бойко М.Д. подав до суду заяву, у якій просить підготовче судове засідання проводити за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача Віньковецької селищної ради Лужняк В.О. у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

10.12.2024 ухвалою суду призначено розгляд справи по суті на 23.01.2025.

23.01.2025 відкладено розгляд справи у зв`язку із з технічними проблемами в системі «АКОРД» на 05.02.2025.

05.02.2025 відкладено розгляд справи у зв`язку із клопотанням представника позивача на 25.02.2025.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 25.02.2025 не з`явилася, але її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача Віньковецької селищної ради Лужняк В.О. у судове засідання не з`явився, але надіслав письмову заяву 03.12.2024, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника селищної ради, позов визнав у повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.02.2044 (а.п. 8).

Згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) ХМ № 0185813 від 25 грудня 1996 року, ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) розміром 2,39 умовних кадастрових гектари із земель, що перебували у колективній власності КСП «Іскра» в с. Женишківці Віньковецького району Хмельницької області (а.п. 10).

Відповідно до довідки Віньковецької селищної ради № 322 від 05.11.2024 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 та проживала одна (а.п. 11).

З заповіту від 22.05.1987, посвідченого секретарем виконавчого комітету Женишковецької сільської Ради депутатів трудящих Віньковецького району Хмельницької області 22.05.1987, зареєстрованого в реєстрі за № 24, вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.п. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Женишківці народилася позивачка ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серїя НОМЕР_2 ) (а.п. 6).

Відповідно до свідоцтва про одруження від 17.05.1964 серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_7 , змінивши дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.п. 7).

Отже ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, але пропустила шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Мотивуючи причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері, позивач зазначила про незнання наявності заповіту, а також про тяжку тривалу хворобу, у зв`язку з чим визнана особою з інвалідністю 2 групи, та проживання в іншій області (Житомирській), територіально віддаленій від місця проживання матері і місця знаходження спадкового майна.

В обґрунтування наведених стверджень представник позивачки долучив до матеріалів справи такі докази: посвідчення особи з інвалідністю 2 групи серії НОМЕР_4 від 11.09.2019, відповідно до якого вона має право на пільги та компенсації, встановлені законодавством України для постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.п. 4); довідку до акту огляду МСЕК від 07 грудня 1995 року (а.п. 5); копії виписок із медичної карти ОСОБА_1 від 28.03.2003, від 17.03.2004, від 14.07.2004, від 20.08.2004 (а.п. 46-50). Оригінал медичної карти ОСОБА_1 був оглянутий судом в судовому засіданні.

Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 06.11.2024 № 79026809 та № 79026830 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась, а заповіт є чинним (а.п. 13, 14).

Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребенніковою О.І. від 06 листопада 2024 року, що є підставою для звернення позивача за захистом своїх прав до суду (а.п. 12). Цим же листом приватний нотаріус повідомила про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 та інших.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

При цьому головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах.

Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини, так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини. Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця.

Отже, враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, а саме: поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 369/6254/19-ц від 17 грудня 2021 року, в якій досліджував питання визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та зазначив наступне: при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини.

Перший період період, визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна у першу чергу стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, що об`єктивно ускладнювали вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на прийняття спадщини, тривалу хворобу, підтверджену медичними документами за період від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття, відсутність інших спадкоємців, суд вважає за можливе визнати причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними. А тому не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог щодо встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визначивши позивачу строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

На підставі викладеного вище, враховуючи ст. 1216, 1217, 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 3, 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької областіпро визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Повне найменування учасників справи:

1. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2

2. Відповідач: Віньковецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, ідентифікаційний код 04403315, місце знаходження: вул. Соборної України, буд. 15, с-ще Віньківці Хмельницького району Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Оскільки під час проголошення повного рішення суду суд оголосив лише його вступну та резолютивну частини, то копії такого рішення негайно вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мар`яна МУСІЄНКО