Провадження № 2/742/19/25
Єдиний унікальний № 742/5595/23
РІШЕННЯ
24 лютого 2025 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист свого особистого та сімейного життя від втручання у нього сторонніх осіб шляхом зобов`язання демонтажу камери відеоспостереження,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист свого особистого та сімейного життя від втручання у нього сторонніх осіб шляхом зобов`язання демонтажу камери відео спостереження та просить суд зобов`язати відповідача демонтувати камери відеоспостереження, встановлені ними на стіні під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 між першим та другим поверхами.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на те, що йому належить квартира за адресою:АДРЕСА_2 . В сусідній квартирі АДРЕСА_3 раніше мешкав відповідач, ОСОБА_2 , однак приблизно три роки тому назад ОСОБА_2 переїхав на інше місце проживання, а в дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , без дозволу співвласників багатоквартирного будинку на стіні де розташовані вхідні двері до під`їзду встановив дві камери відео спостереження, що порушує право позивача на особисте та сімейне життя і повагу до нього. У дворі багатоквартирного будинку розташовані належні йому підсобні будівлі та автогараж, де позивач працює та відпочиває, відеоспостереження унеможливлює нормальні умови праці та відпочинку, позивач не має можливості усамітнитися, демонтувати камеру у добровільному порядку відповідач відмовляється.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте згідно з адресованою до суду заявою, просять суд розглянути справу за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою просять справу розглядати без їх участі, заявлені позовні вимоги не визнають в повному обсязі, зазначивши, що встановлені камери жодним чином не порушують права позивача, камери зовнішнього спостереження були встановлені відповідачем виключно з метою забезпечення схоронності власного майна, які фіксують лише місця загального користування на поверсі, а тому права позивача не порушують, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:
ОСОБА_1 , позивачу по справі, на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , в якій він зареєстрований з 2002 року(а.с.6).
Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №771 від 03.12.2003 року вбачається, що ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) дозволено встановити металевий гараж розміром 3,0х5,0м у дворі будинку АДРЕСА_1 (а.с.10).
ОСОБА_2 , відповідачу по справі, на праві приватної власності згідно договору дарування квартири від 10 червня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовою Л.П. від 10.06.2009 реєстр №3693, належить квартира за адресою: АДРЕСА_4 , в якій він зареєстрований з 2007 року.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права судом у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Конституція України гарантує фізичній особі право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (частина перша статті 270 ЦК України).
За нормами ст.32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції.
Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (частина перша статті 275 ЦК України).
Нормами ч.1 статті 307 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою.
Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом (частина третя статті 307 ЦК України).
Зазначені положення цивільного законодавства спрямовані на захист особистих немайнових прав особи, зокрема особистого, сімейного життя від втручання у нього сторонніх осіб.
Відеоспостереження, приховане чи відкрите, визнається серйозним втручанням в приватне життя.
У рішенні від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 Конституційний суд України ухвалив, що інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною; збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У пункті 3.1 вказаного рішення зазначено, що особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності, яка здійснюється, зокрема, під час виконання особою функцій держави або органів місцевого самоврядування.
Згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», місця загального користування - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.
Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Також, статтями 9 та 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співввласниками.
Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства (частина перша статті 19 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, як) мають значення для вирішення справи.
За статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З ілюстративної таблиці до протоколу огляду місця події від 23.08.2023 року вбачається, що над вхідними дверями під`їзду, на відстані 1.5м є дерев`яне вікно на другому поверсі, на якому кріплення з камерою відеоспостереження, відеокамера охоплює вигляд на місце загального користування -двір.
Необхідно звернути увагу на те, що камери, які ведуть відеоспостереження місця загального користування не можуть вказувати на персоналізацію відеоспостереження лише щодо певної особи.
Аналізуючи вказані норми та встановлені судом обставини, суд вважає, що встановлення відеоспостереження в багатоквартирному будинку може передбачати узгодження між співвласниками проте законодавство не забороняє захищати свою власність та забезпечувати особисту безпеку за допомогою власних технічних засобів.
Чинним законодавством не передбачено жодного порядку щодо встановлення камер відеоспостереження на фасадах житлових будинках, як і не передбачено видачу дозволів на їх встановлення та необхідність для цього згоди сусідів. Тобто, встановлення камер відеоспостереження є правом власника об`єкта приватної власності.
Також судом встановлено в судовому засіданні, що у сторін виникали конфлікти, що було підтверджено і відповідачем, були звернення до поліції, а оскільки між сторонами існують тривалі конфлікти тому встановлення відеокамер сприятиме стримуванню неправомірних дій.
Більше того, згідно наданої відповідачем копії постанови слідчого Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 17 лютого 2025 року про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису вбачається, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.307 КК України, виникла необхідність отримання копій відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження, що розташовані на будинку АДРЕСА_4 володільцем яких є ОСОБА_2 , тобто за допомогою відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження відповідача було встановлено обставини кримінального правопорушення, що підтверджує що відеонагляд встановлено відповідачем виключно з метою створення безпечних умов проживання і цим права сусідів по будинку не порушуються.
Отже, позивачем не надано жодних належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів, що відповідачем порушуються його права внаслідок встановлення камер відеоспостереження, а дії відповідача є непропорційним втручанням у право на повагу до приватного і сімейного життя в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист свого особистого та сімейного життя від втручання у нього сторонніх осіб шляхом зобов`язання демонтажу камери відеоспостереження відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО