Провадження № 2/641/292/2025 Справа № 641/8424/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Харченко Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради та просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 з травня 1990 року по час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на спадкове майно, а саме частку квартири АДРЕСА_1 , що успадкована ОСОБА_3 від ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер брат позивача ОСОБА_3 , який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (батьку позивача) та ОСОБА_4 (мачусі позивача). ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .. 09.11.2021 року Шостою ХМДНК була заведена спадкова справа №882/2021 після смерті ОСОБА_5 , спадщину після якого прийняли дружина померлого ОСОБА_4 та син померлого ОСОБА_3 . Крім того, 09.11.2021 року Шостою ХМДНК була заведена спадкова справа №881/2021 після смерті ОСОБА_4 .. 11.01.2023 року Шостою ХМДНК заведена спадкова справа №9/2023 після смерті ОСОБА_3 .. 01.05.2023 року позивач звернувся до Шостої ХМДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_3 16.05.2023 року постановою державного нотаріуса відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 на частку спірної квартири, що належала ОСОБА_4 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_3 , але не оформив у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Вказав, що ОСОБА_3 мав право на спадкування після мачухи ОСОБА_4 відповідно до ст. 1264 ЦК України, як спадкодавець четвертої черги, який проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивачем не надано вичерпних доказів на підтвердження спільного сумісного проживання однією сім`єю померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не надано доказів на підтвердження родинного зв`язку між вказаними особами та доказів того, що ОСОБА_3 не перебував у шлюбі. Крім того, вказав на пропуск останнім строку для прийняття спадщини після ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 19.04.2004 року, виданого Органом приватизації житлового фонду Підприємства «Теплокомунсервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого Орджонікіджевським РАЦС м. Харкова 02.11.1960 року, зареєстровано шлюб між « ОСОБА_5 » (рос. мовою) та « ОСОБА_6 » (рос. мовою).

Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Орджонікіджевським РАЦС м. Харкова 26.05.1949 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 народився « ОСОБА_7 » (рос. мовою), батьки « ОСОБА_5 » ( рос. мовою) та « ОСОБА_8 » (рос. мовою).

Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Орджонікіджевським РАЦС м. Харкова 22.02.1951 року, ІНФОРМАЦІЯ_8 народився « ОСОБА_1 », батьки « ОСОБА_5 » (рос. мовою) та « ОСОБА_8 » (рос. мовою).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 13.04.2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у вказаній вище квартирі з 04.05.1990 року.

Відповідно копії довідки КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №5» ОСОБА_4 згідно рішення ВЛК від 23.01.2012 року за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду і не здатна до самообслуговування.

Крім того, суду надано копії квитанцій щодо сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 за період з 2012 -2018 роки.

Матеріали справи також містять копію ордеру на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , який видано ОСОБА_5 , склад сім`ї ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_3 (син).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого ВРАЦС по м. Харкову №4 ХМУЮ 21.03.2008 року, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , актовий запис 4514.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого ХМВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області 29.03.2018 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , актовий запис 4887.

Суду також надано копію договору-замовлення №344/65 на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 ..

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого ВДРАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 25.10.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , актовий запис 10223.

Після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа №882/2021, матеріали якої містять заяву ОСОБА_3 від 09.11.2021 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька.

Після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа №881/2021, матеріали якої містять заяву ОСОБА_3 від 09.11.2021 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої. Постановою нотаріуса від 09.12.2021 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої, оскільки заявником не подано оригіналу документа, який підтверджує родинний зв`язок зі спадкодавцем.

Після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №9/2023, матеріали якої містять заяву ОСОБА_1 від 11.01.2023 року про прийняття спадщини після померлого брата. Постановою нотаріуса від 16.05.2023 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого, а саме на частини квартира АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , спадщину після якої ОСОБА_3 прийняв, але не оформив, у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

За життя ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 02.05.2023 року вказана заява ОСОБА_3 залишена без розгляду на підставі п.3 ч.1ст. 257 ЦПК України.

Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до

часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно

проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією

сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки,

падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Також в цій постанові Пленуму ВСУ роз`яснено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Натомість зазначене роз`яснення слід розуміти таким чином, що воно стосується лише одного випадку спільного проживання осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі з іншою особою, - а отже таке обмеження не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших сімейних засадах, ніж фактичні шлюбні відносини (наприклад, батьківський зв`язок (вітчим, мачуха, пасинок, падчерка) тощо).

Конституційний Суд України у п`ятому абзаці пункту 6 мотивувальної частини рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію"та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначив, що членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Згідно постанови Верховного Суду від 12.11.2020 р. (справа №750/12880/19) при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ст. 3 ч. 2 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , зазначив, що знав сім`ю ОСОБА_10 з 1990 року та був сусідом останніх. Вказав, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 жили разом з 1990 року у квартирі АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, дбали один про одного. Після смерті батька ОСОБА_3 продовжив проживати з мачухою ОСОБА_4 однією сім`єю, піклувався про неї, доглядав її. Свідку відомо, що останній постійно купував продукти, ліки, допомагав по господарству. Крім того, свідок бачив, як мачуха та пасинок разом ходили на дачу. Після того, як ОСОБА_4 перенесла інсульт ОСОБА_3 повністю взяв на себе обов`язки по догляду за мачухою, дбав про неї до смерті останньої.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , зазначила, що є донькою позивача та пояснила, що її дід ОСОБА_5 , баба ОСОБА_4 та дядько ОСОБА_3 в 1990 році отримали житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , де разом проживали спочатку утрьох, а після смерті діда у 2008 році удвох. Вказала, що бабуся ОСОБА_4 була хвора і її дядько ОСОБА_3 опікувався нею до смерті останньої. ОСОБА_12 купував продукти, готував їжу, робив всі хатні справи, піклувався про здоров`я бабусі викливав лікарів, купував ліки. Коли в 2018 році бабуся померла, ховали її всією сім`єю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , зазначив, що є чоловіком доньки позивача ОСОБА_11 та зятем позивача і пояснив, що знайомий з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 2002 року та свідку відомо, що останні проживали у квартирі АДРЕСА_1 спочатку утрьох, а після смерті ОСОБА_5 у 2008 році удвох. Вказав, що вони з дружиною часто відвідували їх. Зазначив, що після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_3 повністю взяв на себе обов`язки з опіки над ОСОБА_4 , а саме купував їжу, ліки, робив всю хатню роботу до смерті останньої.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, показання останніх підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Досліджені судом докази свідчать про доведеність спільного побуту, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків та спільне проживання спадкодавця ОСОБА_4 та спадкоємця ОСОБА_3 .

У свою чергу будь-яких доказів, які б підтвердили протилежне, відповідачем суду не надано.

Отже, позивачем належним чином доведено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю протягом періоду часу не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Факт, який просить встановити позивач, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадщини.

З огляду на вищевикладене, заява про встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналіз норм цієї статті дає підстави для висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України)

Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину здійснюють нотаріуси.

Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав у разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду.

Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена, це може бути підставою для відмови у позові.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду

від 18 червня 2018 року у справі № 182/8267/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 643/20546/14-ц, від 13 травня 2022 року у справі № 552/4460/20,

від 19 травня 2022 року у справі № 636/1853/18, від 25 травня 2022 року у справі № 298/1618/19, від 08 грудня 2022 року у справі № 518/164/20.

Підстава відмови нотаріусом у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 полягала в тому, що заявником не підтверджено родинного зв`язку зі спадкодавцем.

Між тим, підстави відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину усунуті вказаним рішенням суду та наразі відпали. Відтак, позивач не позбавлений права в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права.

Таким чином, у зв`язку з наявністю можливості у позивача отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса слід відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на частину квартири.

Отже позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 247, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Встановити факт проживання спадкоємця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Харківська міська рада, , місце знаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2025 року.

Суддя І.В.Зелінська