Провадження № 2/734/67/25 Справа № 734/3542/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 лютого 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суду Чернігівської області в складі:

головуючого судді Бузунко О. А,

за участю секретаря судових засідань Шапки О. О.,

у присутності позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Лущик О. М.,

у присутності психолога Сугоняко Т.В. (29 січня 2025 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту самостійного виховання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він та ОСОБА_3 , з 05 червня 2011 року, перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Проживання дитини саме разом з позивачем зумовлене переїздом відповідачки в інше місто, а дитина залишилась проживати разом з позивачем. З неповнолітньою донькою ОСОБА_5 відповідачка підтримує стосунки, мають телефонні розмови, однак фактично цілком вихованням та забезпеченням дитини займається позивач. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини є право для позивача на звернення з заявою до компетентного органу для отримання відстрочки від призову по мобілізації.

В судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити позовну заяву.

Відповідачка в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не були повідомлені.

Представники третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являлися.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачки та представників третіх осіб.

Свідок ОСОБА_6 (мати позивача) повідомила в судовому засіданні, що її син заміняє для доньки і маму, і тата. Зі слів позивача, мама дитини живе в іншому населеному пункті - селищі Десна, оскільки з червня 2023 року позивач з відповідачкою не проживають разом (після розірвання шлюбу). Дитина з матір`ю спілкується лише в телефонному режимі. Забезпечення усім необхідним дитини здійснює батько. Вихованням дитини також займається лише він.

Свідок ОСОБА_7 (сусід позивача) повідомив суду, що позивач проживає з донькою, піклується, матеріально забезпечує її. Відповідачку востаннє по місцю проживання позивача з донькою бачив приблизно півтора роки тому. Навіть коли батьки дитини проживали разом, саме батько більше часу проводив з дитиною.

У судовому засіданні також було заслухано думку дитини - ОСОБА_4 , яка повідомила, що проживає з батьком, який піклується про неї. З мамою спілкуються приблизно один раз в місяць в телефонному режимі, під час цих розмов мама цікавиться її справами; востаннє бачилася з мамою восени (в листопаді - на бабусин день народження); умови проживання з мамою погані, з татом проживати комфортно. Батьки розлучилися приблизно два роки тому і мама погодилася, щоб вона проживала з татом.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, думку дитини, дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки, виданої Козелецькою селищною радою Чернігівського району Чернігівської області № 651 від 26 червня 2024 року ОСОБА_1 має склад сім`ї: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки, виданої Козелецькою селищною радою Чернігівського району Чернігівської області № 663 від 28 червня 2024 року ОСОБА_1 здійснює догляд за своєю дочкою ОСОБА_4 .

Відповідно до Акту комісії у складі депутата Козелецької селищної ради та сусідів за адресою: АДРЕСА_1 дійсно проживають та зареєстровані: ОСОБА_1 , 1980 р.н., ОСОБА_4 2011 р.н. Мати дитини ОСОБА_3 , 1989 р.н., за цією адресою не проживає з червня 2023 року і не зареєстрована.

Згідно з довідки за підписом директора Козелецького ліцею № 1 ОСОБА_5 навчається у 8-Б класі.

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року.

У справі, яка є предметом перегляду, заявник просить встановити факт самостійного виховання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України

(стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права

та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені

у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються

з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У справі, яка переглядається, заявник просить установити факт самостійного виховання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22.

Позивач, звертаючись в суд з позовом про встановлення факту самостійного виховання ним дочки ОСОБА_5 зазначив безпосередню мету встановлення такого факту: право на отримання відстрочки від призову на військову службу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц зауважила, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог, тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Разом з тим, позивач не надав суду доказу, що в питанні виховання дитини, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу. Під час розгляду справи судом встановлено, що батьки дійшли спільної згоди стосовно того, що донька ОСОБА_5 буде проживати разом з батьком, оскільки саме там вона має місці соціальні зв`язки - друзі, вчителі тощо. Натомість, мама обрала інший спосіб участі в житті дитини - спілкування в телефонному режимі. Надані суду довідки та акт лише підтверджують факт виконання батьком своїх обов`язків, проте не свідчать про невиконання таких обов`язків матір`ю. Довідка з Козелецького ліцею № 1 лише підтверджує факт навчання дитини в смт Козелець (за місцем свого проживання) і не містить жодної інформації про те, що мати дитини не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником тощо.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність необхідних та достатніх умов для встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 12-13, 263, 264, 265, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту самостійного виховання дитини, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 : АДРЕСА_4 .

Суддя Олена БУЗУНКО