Справа № 496/720/25
Провадження № 2/496/1647/25
У Х В А Л А

07 лютого 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Біляївського районного суду Одеської області з позовом сформованим в системі «Електронний суд», у якому просить розірвати шлюб який уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрував 10.12.2020 року Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2275 та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Ознайомившись із вказаною позовною заявою, суддя приходить до висновку про залишення позову без руху з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Зазначений позов поданий до суду в електронному вигляді та сформований в системі «Електронний суд».

При ознайомленні із матеріалами позову судом встановлено, що позивачем не надано доказ на підтвердження направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача. Відповідно, суддя робить висновок про те, що позивач не додав до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення копії позовної заяви з додатками відповідачу.

Згідно зі ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватно-правові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно із пунктом п`ятим Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12. 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст.110 ЦПК України.

Оскільки позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином Королівства ОСОБА_3 , то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Так до матеріалів позовної заяви не долучено згоди відповідача про те, що він з позивачем домовились, що справа буде розглядатися за зареєстрованим місцем проживання позивача.

В позовній заяві адресою позивача вказано АДРЕСА_1 . Однак не додано жодного документу, яким підтверджується проживання або реєстрацію за цією адресою.

Згідно зі статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.10 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Крім того, позивачем не надані до суду документи, що підтверджують належність позову до територіальної юрисдикції Біляївського районного суду Одеської області, в тому числі підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача саме на території Біляївського районного суду Одеської області, враховуючи, що у подружжя дітей немає.

За п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб відповідач ОСОБА_2 є громадянином Королівство ОСОБА_3 .

Так, ч.1 ст.498 ЦПК України, яка кореспондується із ч.1 ст.80Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Аргентина, Австрія, Білорусь, Бельгія, Боснія і Герцеговина, Китай (адміністративна область Макао), Хорватія, Македонія, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Фінляндія, Франція, Німеччина, Угорщина, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Люксембург, Марокко, Нідерланди (королівство у Європі), Норвегія, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Суринам, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Вірменія, Ватикан, Киргизія, Ліван, Молдова, Росія, Узбекистан.

Порядок здійснення вручення врегульовано в Україні Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 року № 1092/5/54 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 року за № 573/15264, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

В такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Разом з тим, з позову вбачається, що відповідач є громадянином Королівства ОСОБА_3 , однак позивачем не зазначено місце проживання відповідача у ОСОБА_4 , що унеможливлює його належне повідомлення про дату, місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб. До того ж, позивач не надала до суду належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову країни Королівства Марокко для вручення відповідачу та проведення окремих процесуальних дій на території Королівства Марокко.

В зв`язку із цим позивачу необхідно надати суду доказ на підтвердження направлення позовної заяви з додатками на актуальну адресу відповідача, оскільки позов подано через систему «Електронний суд», документ, яким підтверджується проживання або реєстрацію за вказаною в позовній заяві адресою позивача, достовірну інформацію про місце проживання відповідача, переклад позовної заяви з додатками на офіційну мову країни Королівства Марокко, як запитуваної сторони (згідно Договору) або на французьку мову, який повинен бути завірений перекладачем в трьох екземплярах.

За встановлених обставин, суддя дійшла висновку про неможливість вирішити питання про відкриття провадження у справі та необхідність залишення заяви без руху з встановленням строку для усунення недоліків.

Вказані недоліки позивач може усунути у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху шляхом подання до суду заяви з доказом надсилання листом з описом вкладення копії позовної заяви з додатками відповідачу.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 177, 185, 260 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, така заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.Л. Пасечник