У Х В А Л А

10 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 947/11196/22

провадження № 61-124ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання, визнання майна особистою власністю подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та визнання права власності.

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання, визнання майна особистою власністю подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 05 листопада

2024 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

26 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Драгун А. С. засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно направити заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, подати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із належним обґрунтуванням пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, на який заявник посилається, як на підставу касаційне оскарження судових рішень та сплатити судовий збір.

На виконання вимог вказаної ухвали заявник подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та вказувала, що отримала повний текст постанови 25 листопада 2024 року о 21:42 години. Заявник вважає, що строк вона не пропустила, оскільки відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, то вважається, що воно вручено наступним днем за днем його відправлення, а тому строк для звернення з вказаною скаргою триває до 27 грудня 2024 року.

З огляду на вказане, Верховний Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року.

Крім цього, заявник заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, в обґрунтування якого вказує, що розмір судового збору перевищує 5 % річного доходу за попередній календарний рік, на підтвердження надає копії довідок форми ОК-5, ОК-7, та копію декларації. Також зазначає, що на її утриманні перебувають дві неповнолітні дитини (надає копію свідоцтва про народження дитини), одна з яких здобуває освіту у навчальному закладі за контрактом (надає довідку). При цьому, наразі у провадженні Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління перебуває виконавче провадження

№ НОМЕР_1, у зв`язку з невиконанням рішення боржником ОСОБА_2 (батько) про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, на підтвердження вказаного надає копію рішення суду від 17 липня 2023 року в справі № 509/2360/22, від 08 квітня 2024 року у справі № 509/3771/23 та копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 серпня 2024 року № НОМЕР_1.

Згідно пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи майновий стан позивача за зустрічним позов, предмет позову, докази надані на підтвердження обставин, зазначених нею у заяві щодо майнового стану, знаходження на її утриманні неповнолітніх дітей, з метою уникнення перешкоджанню у доступі до правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору.

Крім цього, заявник на виконання вимог ухвали подала уточнену касаційну скаргу, в якій належним чином не обґрунтовувала необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування статті 57 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Верховний Суд доходить висновку, що оскільки заявник не усунула недоліки щодо належного обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, а тому і відсутні підстави розгляду касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суди не врахували правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17, від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18, від 13 березня 2019 року у справі № 334/9028/15-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц.

Також заявник вважає, що суди належним чином не дослідили зібрані докази у справі, а саме платіжні доручення, трудові контракти ОСОБА_3 , відповіді приватного нотаріуса, витяг з Єдиного реєстру довіреностей, а також покази свідків. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи, що унеможливило визначити дійсну вартість спірних квартир (пункти 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України)

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року.

Витребувати з Київського районного суду м. Одесиматеріали справи

№ 947/11196/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання, визнання майна особистою власністю подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська