КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1534/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Невкритого Володимира Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року у складі судді Грегуля О.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» про визнання незаконними рішень зборів співвласників багатоквартирного будинку,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ТОВ «Перший український експертний центр», в якому з урахуванням позову в новій редакції і уточненням позовних вимог просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення оформлені протоколом б/н від 28 грудня 2018 року зборів співвласників будинку АДРЕСА_1 , проведених 28 жовтня 2018 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 28071 від 28 листопада 2012 року, які з 01 листопада 2018 року відповідач здійснив відповідно до рішень, оформлених протоколом б/н від 28 грудня 2018 року зборів співвласників будинку АДРЕСА_1 , проведених 28 жовтня 2018 року відповідно до затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 03 квітня 2017 року № 386 тарифу у розмірі 7,45 грн./м2;

- стягнути з відповідача на свою користь 2 147 грн 20 коп - судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що між позивачем у відповідачем укладено договір № 2807/1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 28 листопада 2012 року та предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг згідно додатку № 1. У разі зміни тарифу нарахування за послуги буде здійснюватися відповідно до вимог розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з моменту його дії.

Позивач зазначає, що до 01 листопада 2018 року відповідач надавав співвласникам буд. АДРЕСА_1 послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 03 квітня 2017 року № 386 тарифу у розмірі 7,45 грн/м2 та 6,21 грн/м2 для першого поверху.

05 жовтня 2021 року позивач отримав на свою електронну пошту лист-відповідь відповідача №960 від 01 жовтня 2021 року (щодо прохання позивача ознайомитися з протоколами зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на підставі яких відповідач з 01 листопада 2018 року змінює тариф на послуги з утримання будинку) разом з копіями 10-ти з 22-ох сторінок протоколу б/н від 28 жовтня 2018 року зборів співвласників будинку, проведених 28 жовтня 2018 року, складеного відповідачем.

Вважає, що зборів співвласників багатоквартирного будинку скликаних та проведених у порядку, передбаченому ст. 10 Закону України № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», 28 жовтня 2018 року не було, а рішення оформлені Протоколом, незаконні та підлягають скасуванню.

Відповідач не був та не є на теперішній час управителем будинку, обраним за законом, тому скликання зборів відповідачем є прямим порушенням норм Закону.

Позивач повідомлення про проведення зборів не отримував ні шляхом вручення безпосередньо під розписку, ні шляхом надіслання поштового відправлення рекомендованим листом, що є порушенням норм Закону відповідачем.

Необізнаність про рішення зборів позбавила позивача можливості володіти об`єктивною інформацією, що стосується управління будинком.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Невкритий В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року та задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач повідомлення від відповідача про проведення зборів не отримував ні шляхом вручення безпосередньо під розписку, ні шляхом надіслання поштового відправлення рекомендованим листом, що є порушенням норм ч. 4 ст. 10 Закону відповідачем, який скликав збори.

Вказує, що про проведення зборів відповідач повідомив оголошенням мешканців невідомого будинку, замість співвласників будинку, та не вказав дату , місце та час проведення зборів співвласників будинку, що є прямим порушенням норм Закону відповідачем.

Посилається на те, що сам факт недотримання порядку повідомлення позивача є підставою для визнання незаконними рішень зборів без дослідження обставини впливу голосу позивача на сам результат голосування.

Звертає увагу суду на те, що відсутність на кожній сторінці протоколу підписів, прізвищ та ініціалів осіб, що склали та гарантують достовірність протоколу, лишає протокол будь-якого правового навантаження та ставить під сумнів весь зміст протоколу.

Вважає, що з 08 жовтня 2018 року до 01 листопада 2018 року скликати та провести збори с письмовим опитуванням у порядку, передбаченому Закону, заздалегідь було неможливо: повідомлення мінімум 10 днів від 08 жовтня 2018 року + 1 день зборів + 15 днів письмове опитування = 26 днів (03 листопада 2018 року), а отже наведене свідчить, що Зборів співвласників багатоквартирного будинку, скликаних та проведених у порядку, передбаченому Закону, та у яких взяли участь 99 осіб, 28 жовтня 2018 року не було, що в свою чергу є безумовною підставою для визнання недійсними рішень, оформлених протоколом.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Бондар Ю.Ю. в інтересах ТОВ «Перший український експертний центр», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Невкритого В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Бондар Ю.Ю. в інтересах ТОВ «Перший український експертний центр», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як убачається зі справи, ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 07 травня 2010 року є власником кв. АДРЕСА_2 (а.с. 5 т.1).

Згідно витягу № 2 з протоколу засідання правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 15 серпня 2012 року № 29 буд. АДРЕСА_1 переданий відповідачеві, як експлуатуючій організації (а.с. 80-81 т.1).

Між позивачем у відповідачем укладено договір № 2807/1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 28 листопада 2012 року, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (а.с. 6-7 т.1).

Відповідно до протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку проведених 28 жовтня 2018 року за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 від 28 жовтня 2018 року і як вказано в цьому протоколі у зборах взяли участь особисто та/або через представників в кількості 99 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 9028,7 кв. м. із загальної кількості співвласників багатоквартирного будинку 131 осіб. Загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 11 959,40 кв. м. (а.с. а.с. 10-15 на звороті т. 1).

У вказаному протоколі, що підготовлений ТОВ «Перший український експертний центр» викладено наступний порядок денний зборів:

1. Підвищення ТОВ «Перший український експертний центр» тарифів на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у зв`язку з підвищенням цін КП «Профдезінфекція» (послуги з проведення протиепідемічних заходів); ТОВ «Фірма «Володар - Роз» (послуги з вивезення та знешкодження ТПВ накопичених у контейнерах); ПрАТ «АК «Київводоканал» (надання послуг ХВП); МПП «Перун» (технічне обслуговування ліфтів) та приведенням світла до фактичного споживача (згідно додатку № 1).

2. У разі зміни цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від ТОВ «Перший український експертний центр», зокрема, збільшення податків та зборів, підвищення мінімальної заробітної плати, амортизаційних відрахувань, підвищення цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, товариство не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це мешканців шляхом розміщення оголошення на своєму офіційному сайті та на дошках оголошень. Підсумки голосування по першому питанню: «За» 92, «Проти» 3, «Утримались» 2. Підсумки голосування по другому питанню: «За» 92, «Проти» 3, «Утримались» 2.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підстав недоведеності заявлених вимог, а також того, що будь-яких конкретних правових доказів, які свідчили про порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача суду не надано.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись виходячи з наступного.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (частина друга статті 382 ЦК України).

Отже, відповідно до частини другої статті 382 ЦК України всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 369 ЦК України).

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон № 417-VIII, предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (частина перша статті 2 вказаного Закону).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" № 417-VIII, управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі - Закон № 417-VIII) управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

За змістом частини 2 вказаної вище статті, до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; 2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; 3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; 5) проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; 6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком; 8) відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища;

Згідно частини 3 статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем, обраним відповідно до цього Закону.

Рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить 50 відсотків або більше загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 75 відсотків загальної кількості співвласників, а рішення з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 50 відсотків загальної кількості всіх співвласників (частина 6статті 10 Закону № 417-VIII).

Абзацами 1 і 2 частини 8 вказаної вище статті встановлено, що якщо під час проведення зборів співвласників для прийняття рішення не набрано встановленої частиною шостою цієї статті кількості голосів "за" або "проти", проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення зборів співвласників. Якщо протягом цього строку необхідної кількості голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими. Письмове опитування співвласників проводиться ініціативною групою та іншими співвласниками за бажанням.

За результатами підрахунку результатів письмового опитування співвласників особи, які проводили письмове опитування, вносять його результати до протоколу зборів та підводять загальні підсумки голосування щодо всіх питань. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані на зборах співвласників, і голоси співвласників, отримані під час проведення письмового опитування.

Рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.

У частині другій статті 6 Закону № 417-VIII зазначено, що реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом.

Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦСПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Разом з тим, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 дійшов висновку, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Суд першої інстанції установив, що співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 є 135 осіб.

У зборах взяли участь особисто та/або через представників в кількості 99 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 9028,7 кв. м. із загальної кількості співвласників багатоквартирного будинку 131 осіб. Загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 11 959,40 кв.м.

Об`єднання співвласників у цьому багатоквартирному будинку не створено.

Предметом спору в цій справі є визнання незаконними рішень зборів співвласників багатоквартирного будинку та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок нарахувань за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 2807/1 від 28 листопада 2012 року.

Оскільки оскаржуване рішення загальних зборів стосується управління багатоквартирним будинком, що здійснюється його співвласниками спільно, встановивши, що у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 не створено, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та інтересів кожного співвласника багатоквартирного будинку, тому належними відповідачами є усі співвласники вказаного багатоквартирного будинку.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справа № 203/2999/20, провадження № 61-5770св22, у постанові від 12 червня 2023 року у справа № 690/638/21 провадження № 61-2873св23.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості змінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу, особу, як співвідповідача.

Установивши, що інші співвласники багатоквартирного будинку, які проголосували "за" прийняття оскаржуваного рішення, до участі в справі як співвідповідачі залучені не були, клопотань про їхнє залучення співвідповідачами за цим позовом позивач не заявляв. Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/170ц, від 15 травня 2019 року у справах № 552/91/18, № 554/9144/17.

Вказаного судом першої інстанції враховано не було, на стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі у справі іншу особу, як співвідповідача, колегія дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позову з підстав неналежного складу сторін.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки висновки суду по суті вирішення цього спору про обґрунтованість або необґрунтованість вимог позову мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.

З огляду на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а судове рішення, яким відмовлено у задоволені позову слід змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга хоча і задоволена частково, рішення суду змінено, проте в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з підстав неналежного складу сторін, тому підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 , 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Невкритого Володимира Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: