Справа № 344/5699/24
Провадження № 2/352/75/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Кузьменка С.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пастух М.М.,

представника Відповідача Підлуського М.Я.

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Діджи фінанс» (далі Позивач) до ОСОБА_1 ( далі Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 25510 гривень та розгляд справи призначено на 29 серпня 2024 року.

29 серпня 2024 року розгляд справи відкладено на 03 жовтня 2024 року в зв`язку із неявкою Відповідача, щодо якого відсутні відомості щодо належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

03 жовтня 2024 року судове засідання відкладено на 31 жовтня 2024 року у зв`язку із неявкою Відповідача вперше.

31 жовтня 2024 року судове засідання відкладено на 22 листопада 024 року у зв`язку із клопотанням представника відповідача.

22 листопада 2024 року судове засідання відкладено на 23 грудня 2024 року у зв`язку із клопотанням представника Відповідача про витребування доказів.

23 грудня 2024 року судове засідання відкладено на 15 січня 2025 року у зв`язку із підготовкою до судових дебатів.

15 січня 2025 року в судове засідання з`явився представник Відповідач.

Представник Позивача одночасно із позовною заявою подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін

Позивач зазначає, що 04 червня 2021 року Відповідач за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті URL:https://miloan.ua/ ТОВ «Мілоан» Відповідач подав заяву на отримання кредиту №4858655. Відповідач прийняв умови та правила кредитного договору №4858655 від 04 червня 2021 року, які розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан», внаслідок введення одноразового ідентифікатора, який направило ТОВ «Мілоан» Відповідачу електронним повідомленням (SMS).

Таким чином, Відповідач уклав договір про споживчий кредит №4858655 від 04 червня 2021 року з Позивачем у формі електронного правочину.

На підставі платіжного доручення ТОВ «Мілоан» перерахувало Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 гривень.

13 вересня 2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4858655 від 04 червня 2021 року на користь Позивача, а останній набув права вимоги до Відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед Позивачем є обґрунтованою та становить 25510 гривень, із яких:

-8000 гривень заборгованість за тілом кредиту;

-15990 гривень заборгованість за відсотками;

-1520 гривень заборгованість за комісією.

Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, у зв`язку із чим Позивач на адресу Відповідача направив досудову вимогу про сплату заборгованості за договором №4858655 від 04 червня 2021 року.

Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь:

- заборгованість за кредитним договором №4858655 від 04 червня 2021 року в розмірі 25510 гривень;

-понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень.

Відповідач відзив на позов не надав

Представник Відповідача в судовому засіданні просив відмовити задоволенні позову. Зазначив, що Відповідач не укладав кредитний договір та кошти не отримував. Ймовірно, взяла паспорт Відповідача та скористалась кредитом його колишня дружина. Зазначає про невідповідність анкетних даних Відповідача, зазначених в договорі.

Також, на думку представника Відповідача відсотки за користування кредитом значно перевищують тіло кредиту, що також є підставою для відмови в задоволенні позову.

ІІІ. Докази, досліджені судом

щодо укладення кредитного договору №4858655 від 04 червня 2021 року

1.Кредитний договір №4858655 від 04 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладений споживчий кредит 04 червня 2021 року на суму 8000 гривень строком на 15 дні, термін повернення кредиту 19 червня 2021 року. Проценти за користування кредитом становлять 6000 гривень, які нараховуються за стандартною (базовою) ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

2.Графік платежів за договором про споживчий кредит №4858655 від 04 червня 2021 року, відповідно до якого розрахована сума за тілом кредиту 8000 гривень, проценти за користування кредитом 3000 гривень та комісія за надання кредиту 1520 гривень, які Відповідач повинен сплатити до 16 червня 2021 року.

3.Паспорт споживчого кредиту №4858655, відповідно до якого сума кредиту становить 8000 гривень терміном на 15 днів, переказ на картковий рахунок, процентна ставка 2.50 % за кожен день користування кредиту в межах строку кредитування.

4.Анкета-заява на кредит №47935053, дата створення 04 червня 2021 року, відповідно до якої містяться персональні дані Відповідача та інформація щодо кредиту.

5.Платіжне доручення №47935053 від 04 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» переказав Відповідачу кредитні кошти у сумі 8 000 гривень за договором №4858655.

щодо договору відступлення прав вимоги №07Т від 13 вересня 2021 року

6.Копія договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року та додатки до договору, відповідно до ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4858655 від 04 червня 2021 року на користь Позивача, а останній набув права вимоги до Відповідача.

7.Розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит №4858655 від 04 червня 2021 року, відповідно до розрахунку за період з 13 вересня 2021 року по 20 лютого 2024 року заборгованість по літу кредиту складає 8000 гривень, заборгованість по відсотках 15 990 гривень, комісія 1520 гривень, загальний борг 25 510 гривень.

8.Витяг з додатку до договору факторингу № 07Т від 13 вересня 2021 року, відповідно до якого залишок боргу на момент відступлення прав вимоги становить суму заборгованості Відповідача становить 25 510 гривень.

9.Досудова вимога №-АВ від 27 вересня 2023 року, відповідно до якої Позивач надіслав на адресу Відповідачу вимогу про сплату заборгованості за споживчим кредитом у розмірі 25 510 гривень до 15 листопада 2023 року. Також у листі зазначено, що Позивач за договором відступлення прав вимоги набув права кредитора до Відповідача.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

В ході судового розгляду встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено №4858655 від 04 червня 2021 року, відповідно до якого Відповідачу надано кредит на суму 8000 гривень строком на 15 днів, термін повернення кредиту 19 червня 2021 року. Проценти за користування кредитом становлять 6000 гривень, які нараховуються за ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що підтверджується договором, графіком та паспортом (пункти ІІІ.1-ІІІ.3 Рішення).

Підписання договору відбулось із застосуванням одноразового ідентифікатора, скерованого на номер телефону Відповідача, що підвтерджується договором та анкетою ( пункти ІІІ.1, ІІІ.34 Рішення)

04 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» перевело на рахунок Відповідача кошти в сумі 8000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням ( пункт ІІІ.5 Рішення).

Позивач набув право вимоги на підставі укладених договорів факторингу, що підтверджується договорами, актами приймання-передачі та реєстрами боржників ( пункти ІІІ.6-ІІІ.8 Рішення)

На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості.

V. Висновки суду

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти.

Факт отримання коштів підтверджується договором та платіжним дорученням .за договором.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 12 Цивільного кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем та його Представником не надано до Суду доказів того, що договір укладено не ним, а іншою особою поза межами його волевиявлення.

В судовому засіданні Представник Відповідача повідомив, що із позовними заявами щодо оскарження цього договору Відповідач не звертався. Також не подавались заяви про вчинення кримінального правопорушення щодо укладення від імені Відповідача цього договору.

В зв`язку із викладеним, враховуючи презумпцію правомірності правочину та ненадання Відповідачем будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти позову, Суд не бере до уваги доводи Відповідача про укладення договору від його імені колишньою дружиною.

щодо розміру заборгованості за процентами

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.

Відповідно до умов договору ( пункті ІІІ.1 Рішення), його укладено на 15 днів.

Розмір відсотків за Договором становить 5 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить має становити 8000 х 5% х 15= 6000 гривень.

Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 14000 гривень, а не 25510 гривень, як просить Позивач.

щодо комісії

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією.

У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається.

Представник Відповідача не погодився із відсотками у розмірі 15990 гривень, які значно перевищують суму тіла кредиту.

Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами.

VI. Щодо судового збору

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень.

Позов задоволено в сумі 14 000 гривень, що становить 54.88 % від суми заявлених вимог.

54.88 % від суми сплаченого судового збору становить 1329 гривні 42 копійок.

Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати , які складаються із судового збору, в сумі 1329 гривні 42 копійок.

VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу

Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано:

?Договір про надання правничої допомоги між Позивачем та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», відповідно до якого Адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав Позивача;

?Додаткова угода до цього Договору, відповідно до якої Адвокатське бюро прийнято на себе зобов`язання представляти інтереси Позивача у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з Відповідача;

?Акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого Позивачеві надані послуги: складання позовної заяви -3 години ( 1 година 1000 гривень);

Правовий аналіз обставин спірних правовідносин 1,5 години ( 1 година 1500 гривень);

Формування додатків до позовної заяви 1 година ( 1 година 750 гривень).

Загальна вартість наданих послуг складає 6000 (шість тисяч) гривень;

?Детальний опис робіт, виконаних адвокатським бюро.

Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку сторін під час розгляду справи та вважає, що заявлені витрати підлягають стягненню в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити частково в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 9990 гривень та заборгованості за комісійними винагородами в сумі 1520 гривень.

В іншій частині позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс » до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» прострочену заборгованість за договором № 48558655 від 04 червня 2021 року у розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень в тому числі:

?прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень;

?прострочену заборгованість за відсотками в сумі 6000 ( шість тисяч) гривень

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» судові витрати у виді судового збору в розмірі 1329 ( одна тисяча триста двадцять дев`ять) гривень 42 (сорок дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ: товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42649746.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Дата складення повного судового рішення 24 січня 2025 року.

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО