Справа № 455/183/24 Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О.
Провадження № 22-ц/811/2092/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Cекретар Салата Я.І.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 455/183/24за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення боргу

в с т а н о в и в:

25 січня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 30 605,78 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 22.02.2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано 6 329,00 грн. на поточний/картковий рахунок відповідача, вказаний ним при оформленні цього Договору, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позиченими грошовими коштами в строки та в порядку, встановлених цим договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22.03.2020 року.

Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі та перерахував відповідачу грошові кошти на номер карти, вказаний відповідачем при оформленні договору. Натомість, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та не здійснив жодного платежу, передбаченого умовами договору.

26 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» було укладено Договір факторингу №20210226-Ф/2, згідно якого позивач ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «ФК «ФОРЗА», включно й до відповідача ОСОБА_1 .

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором позики, станом на 23 січня 2024 року у нього утворилась заборгованість у сумі 30 605,78 грн., а саме: заборгованості за тілом кредиту 6 329,00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування 3 512,70 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 11.03.2021 по 08.06.2021) 18 987,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 1777,08 грн. (нараховано новим кредитором за період 23.03.2020 по 23.02.2022).

Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 30 605,78 грн., судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 грн.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив представник ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» - Дзундза О.В.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Вважає, що суд залишив поза увагою основний письмовий доказ оригінал виписки АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по картці НОМЕР_1 відповідача, та наведену у такому графу - сума зарахувань за період 6 000,00 грн. (22.02.2020 р.).

Наголошує, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 23січня 2024 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 653 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту 6 000, 00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування 3220, 00 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам 13350,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 1 083,40 грн.

Вважає, що суд повинен був здійснити розрахунок зазначених сум боргу виходячи із документально підтвердженої банком суми 6 000,00 грн. і частково задоволити позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на суму 23 653, 40 грн.

Просить скасувати рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі суму 23 653, 40, судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 1872,13 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5409 грн. та судові витрати за подання апеляційної скарги, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2906,88 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 8 000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 22 лютого 2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №94, згідно якого кредитор зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (кредит) на споживчі цілі в розмірі 6329,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,85% на день, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування цим кредитом не пізніше 22 березня 2020 року. Реальна річна кредитна ставка 677,12% річних, нарахування процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (базова процентна ставка). Графік платежів передбачав повернення суми основного боргу в сумі 6329,00 грн. та сплату процентів у розмірі 3512,70 грн.

26 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» (як Клієнтом) і ТОВ «Фінансова Компанія «АРТЕМІДА-Ф» (як Фактором) укладено договір факторингу №20210226-Ф/2 на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за договором №94 від 22 лютого 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з тих підстав, що позивачем не доведено факту надання відповідачу позики, оскільки не доведено факту перерахування суми позики від ТОВ «ФК«ФОРЗА» на рахунок відповідача на виконання умов Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №94, за умовами якого відповідачу надаються в кредит грошові кошти в розмірі 6 329 грн.

Пунктом 5 договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року передбачені істотні умови надання кредиту.

Зокрема, передбачено, що строк дії договору з 22 лютого 2020 року до 22 березня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за договором, процентна ставка за користування кредитними коштами 1.85 % в день, а у разі прострочення 2,50 % в день.

Відповідно до п. 5.1 договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року кредитні кошти надаються безготівковим шляхом.

Згідно з виписки за договором б/н за період 22.02.2020 22.02.2020 наданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.89), на картку відповідача ОСОБА_1 за № 895111, 22.02.2020 року було зараховано грошові кошти в розмірі 6000,00 грн., деталі операції: зарахування переказу на карту.

Відтак, ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 6 000 грн., а не 6329 грн., як погоджено сторонами в договорі про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року, що визнається позивачем в апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що за умовами договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року, відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6000 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК«Артеміда-Ф».

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та інфляційне збільшення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Строк дії договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року закінчився 22 березня 2020 року.

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року нараховуються до 22 березня 2020 року.

Враховуючи те, що на підставі договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 6000 грн., з ОСОБА_1 на користь ТзОВ«ФК«Артеміда-Ф» підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за період з 22 лютого 2020 року до 22 березня 2020 року в розмірі 3 220 грн.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись з позовними вимогами, ТзОВ «ФК«Артеміда-Ф» просило також стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 23 березня 2020 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 1 777,08 грн.

У пунктах 15,18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім того, згідно із п.6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого КМ України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого КМ України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого КМ України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусноїхвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого КМ України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Оскільки інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов`язання за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року починаються з 23 березня 2020 року, відповідач звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, як під час дії карантину, так і під час дії воєнного стану, а відтак відсутні підстави для стягнення заявленого в позовних вимогах інфляційного збільшення в розмірі 1 777,08 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ТзОВ«ФК«Артеміда-Ф» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року в розмірі 9 220 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 3 220 грн.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог ТзОВ «ФК«Артеміда-Ф», то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» підлягає стягненню 726,72 грн. судового збору за подання позову та 966,24 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, що пропорційно до задоволених позовних вимог (позов задоволено на 30 %).

Крім того, в позовній заяві ТзОВ« ФК«Артеміда-Ф» просило стягнути з відповідача на його користь понесені в суді першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., а в апеляційній скарзі понесені в суді апеляційної інстанції витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає до задоволення, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була сума таких витрат обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги № 20240121-1 від 21 січня 2024 року (а.с.46-48), укладений між адвокатом Бачинським О.М. (адвокат) та ТОВ «ФК«АРТЕМІДА-Ф» в особі директора Шмагало А.І. (клієнт), відповідно до п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; п.1.2. правова допомога за цим договором полягає в наступному: п.п.1.2.1. захист інтересів клієнта у справі за позовом клієнта до гр. ОСОБА_1 , за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №94 від 22.02.2020 року.

Згідно з пунктами 42,43 договору про надання правової допомоги № 20240121-1 від 21 січня 2024 року у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 7 000 грн. У разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Також долучено попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат по справі (а.с. 35), згідного з яким, сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 7 000 грн.

Крім цього, 21 червня 2024 року між ТОВ «ФК«Артеміда-Ф» та адвокатом Дзундзею О.В. укладено договір про надання правової допомоги № 20242106/2 (а.с.132-134), за умовами якого адвокат зобов`язується надавати правову допомогу, що полягає у здійсненні захисту інтересів клієнта у справі за позовом ТОВ «ФК«Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22.02.2020 року.

Згідно з пунктами 42,43 договору про надання правової допомоги № 20242106/2 від 21 червня 2024 року у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 8 000 грн. У разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Також долучено попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат по справі (а.с. 130), згідного з яким, сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 8 000 грн.

Враховуючи те, що сторонами в договорах про надання професійної правничої допомоги передбачено фіксований розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги, відповідач не звертався до суду із заявою про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в судах першої та апеляційної інстанція, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК«Артеміда-Ф» та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 2100 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 2400 грн., а в загальному 4 500 грн., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги задоволено частково на 30 %) та відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З наведених мотивів, рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» задовольнити частково.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф»() заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №94 від 22 лютого 2020 року в розмірі 9 220,00 грн. (дев`ять тисяч двісті двадцять грн. 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» »() 726,72 грн. судового збору за подання позову, 966,24 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 4500 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанцій, а всього: 6192,96 грн. (шість тисяч сто дев`яносто дві грн..96 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк