Справа № 752/4529/25
Провадження № 2/752/4529/25
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

До провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду, завдану майну позивача у розмірі 159 521,19 грн та здоров`ю позивача у розмірі 1 752,64 грн, також стягнути моральну шкоду у розмірі 13 000,00 грн.

В результаті проведеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу 21 лютого 2025 року передано до провадження судді Слободянюк А.В.

Як вбачається, дана позовна заява була подана до суду з порушенням правил територіальної підсудності, на підставі наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 01.05.2024 в районі просп. Науки, 30 в м. Києві водій автомобіля БМВ, д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 не слідкував за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху на мокрій дорозі, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований біля дорожнього бордюру належний позивачу легковий автомобіль Nissan Rouge, д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв без руху.

Вище вказані дії ОСОБА_2 призвели до механічних ушкоджень автомобіля позивача, які унеможливили подальший самостійний рух, завдали матеріальні збитки та моральну шкоду для постраждалого ОСОБА_1 . Винуватість третьої особи у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2024.

ОСОБА_2 провину в ДТП не визнав, його автомобіль не був забезпечений чинним полісом ОСЦПВ. Позивач з метою компенсації отриманих в результаті ДТП збитків, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

З урахуванням вимог вказаного Закону та висновку експерта №238/24 від 22.10.2024 МТСБУ мало здійснити позивачу виплату в розмірі 121 321,19 грн.

Таким чином, з метою захисту своїх порушених прав, позивач змушений звернутись до суду.

Вважає, що позов підсудний саме Голосіївському районному суду м. Києва відповідно до ч.6 ст.28 ЦПК України, оскільки ДТП відбулась на просп. Науки, 30 в м. Києві.

Згідно ст.27 ЦПК України (підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача),позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 6 ст. 28 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача), позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст.27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч.16 ст.28 ЦПК України). Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачу.

Відповідно до матеріалів справи та постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2024 дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої визнано ОСОБА_2 та у результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, сталась на території Голосіївського району м. Києва.

Разом з тим, позивачем пред`явлено позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ).

При цьому, суддя враховує, що позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва в порядку ч. 6 ст. 28 ЦПК України, як за місцем заподіяння шкоди, хоча відповідно до вказаних норм за місцем заподіяння шкоди можуть пред`являтися позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи (тобто майнової шкоди).

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Також, місцем знаходження (адреса) відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) позивач вказує - 02154, м. Київ, Русанівський бульвар,8, що територіально не відноситься до Голосіївського району м. Києва.

Втім, відповідно до п.39.1 ст.39 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Відповідно до пп. 39.2.1 п. 39.2 ст.39 вказаного Закону, основними завданнями МТСБУ є, зокрема: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до пп.«а» п.41.1 ст.41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі .

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 вказаного Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.2 ст. 1194 ЦК України , особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, відповідач МТСБУ не є заподіювачем шкоди, а правова підстава звернення до суду є непроведення регламентної виплати на підставі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тобто між сторонами виникли спірні цивільно-правові відносини з приводу стягнення невиплаченого відшкодування, оскільки на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а не заподіяння шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги п. 6 ст. 28 ЦПК України щодо виборного права підсудності позивача (правила альтернативної підсудності) на дані правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають, а повинні визначатися за загальним її правилом, а саме на підставі ст.27ЦПК України за місцем знаходження відповідача.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 752/22030/18, провадження № 61-11326св19.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що Голосіївський районний суд м. Києва не є судом встановленим законом, в розумінні ст. 27, оскільки вказана справа підлягає розгляду в межах територіальної юрисдикції суду де знаходяться відповідач за пред`явленим позовом.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

З урахуванням викладеного позовна заява не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва, у зв`язку із чим підлягає передачі за належною підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва (за місцем знаходження відповідача МТСБУ).

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовна заява про стягнення коштів та моральної шкоди не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва, у зв`язку з чим зазначений позов разом з доданими до нього документами необхідно передати на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 258-261, 353 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Направити матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва (02105, м. Київ, вул. Сергієнка,3).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя А.В. Слободянюк