Справа № 761/7630/25
Провадження № 2/761/5441/2025
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 лютого 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору про поділ майна подружжя недійсним, стягнення моральної шкоди та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Пащенко Віктор Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_2 про визнання договору про поділ майна подружжя недійсним, стягнення моральної шкоди та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, позовна заява повинна відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

У відповідності до п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Так, представником позивача не було зазначено власний реєстраційний номер облікової картки платника податків, так само, як і відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Суд звертає увагу представника на те, що відповідно до ч. 6 статті 14 ЦПК України, Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Пунктом 7 ч. 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані: виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

В даному випадку вбачається, що адвокатом Пащенком В.М. не було виконано процесуальні обов`язки ,визначені законом.

не було зазначено власні реєстраційний номер облікової картки платника податків за його

За умовами п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд (далі мовою оригіналу):

«2.Позовну заяву позивача ОСОБА_1 задовільнити повністью.

Визнати судом Договір про поділ майна подружжя укладеного з відповідачем ОСОБА_2 від 22 грудня 2021 року, виготовленим на нотаріальному бланку нотаріуса, - посвідчений приватним нотаріусом Морозовим Г.В. визнати недійсним, як укладеного позивачем ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 під впливом тяжких для неї обставин і на вкрай невигідними умовах.

3.Стягнути з відповідача ОСОБА_2 заподіяну ним моральну шкоду позивачу ОСОБА_1 , в розмірі 60 000 грн.

4.Постановити рішення про поділ майна подружжя здійснити судом шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 1) грошову компенсацію в її частці 1/2 вартості 2 679 361 грн. вищевказаної двох кімнатної квартири АДРЕСА_1 в розмірі 1 339 680,50 грн. припинивши її право в власності на дану квартиру.

2)Стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошову компенсацію в частці позивача ОСОБА_1 вартості меблів, устаткування і побутову техніку з загальної вартісті 187 322 грн в розмірі-93 661 грн. Припинити право власності на дані меблі.

3)Залишити в власності позивача ОСОБА_1 26 600 дол. США (шо згідно курсу НБУ,41 грн.за долар становить 1 086 500 грн.) отриманні нею від відповідача при підписанні нею нотаріального Договору про поділ майна подружжя, 22 грудня 2022 року, як її частку в їх спільних з відповідачем готівкових заощаджень від заробітної плати і допомоги на дітей наданого їм урядом Франції на протязі 5 років знаходження в Франції в загальній сумі 53 200 дол. США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 41 грн. за дол. США, 2 173 000 грн, а всього на загальну суму 2 519 841 грн.

Відповідачу ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 вважає виділити при даному поділі спільного майна подружжя судом в натурі 1). вищевказану квартиру АДРЕСА_1 вартістю 2 679 361,00 грн., припинивши право власності позивачки в даній квартирі.

2)Виділити відповідачу ОСОБА_2 в натурі меблі, устаткування, побутову техніку, зазначені в додатку №1 на загальну суму 187 322 грн.

3). Виділити відповідачу ОСОБА_2 26 600 дол. США, половини коштів від накопичений від прибутків праці і допомоги отриманої на дітей від уряду Франції в його1/2 частки з суми 53 200 дол. США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 41 грн. за доллар 1 086 500 грн, а всього на загальну суму 3 053 187 грн.

5.Всі витрати по справі в вигляді судового збору і витрат на правову допомогу покласти на відповідача.».

Одночасно з цим, суд звертає увагу, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При цьому, матеріали позову не містять посилань на норму матеріального права, якою передбачався би відповідний спосіб захисту порушеного права, що обраний позивачем, також як, зі змісту позовних вимог не вбачається наявність позовних вимог саме до відповідачів у справі.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Разом з тим, позивачем не було надано доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, завірених належним чином, а саме відсутні належні докази щодо вартості спільного майна подружжя.

Позаяк цього позивачкою було заявлено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, водночас не було долучено доказів заподіяння такої шкоди та не надано належних розрахунків, які було покладено в обгрунтування таких сум.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір входить до складу судових витрат.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом справи та вирішенням, а у випадках звільнення від сплати цих осіб - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211, 20 грн.).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не менше 1 211,20 грн та не більше 15 140 грн).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви про поділ майна при розірванні шлюбу, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не менше 1 211,20 грн та не більше 9 084 грн).

В даному випадку, позивачкою було заявлено позовні вимоги наступного характеру:

1) немайнова вимога про визнання договору недійсним;

2) майнова вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 60 000,00 грн;

3) майнові вимоги про поділ майна подружжя на загальну суму 5 386 524 грн.

Таким чином загальний розмір судового збору, що підлягає сплаті становить 1 211,20+1 211,20+9 084,00= 11 506,40 грн.

Представником позивача до позовної заяви було долучено квитанцію про сплату судового збору на загальну суму 2 111,20 грн.

З урахуванням вищевикладеного, позивачці слід доплатити судовий збір у розмірі 9 395,20 грн.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Окремо суд зауважує, що Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». (ч. 4 с. 62 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18 викладена правова позиція, в якій зазначено, що відповідно до статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

До матеріалів справи на підтвердження повноважень адвоката Пащенка Віктора Миколайовича було долучено ксерокопію ордеру на надання правничої допомоги серія АІ №1235531 від 16.02.2025.

Водночас при візуальному огляді вказаної ксерокопії вбачається наявність дописів синього кольору, що викликає розумні сумніви у автентичності документа.

З урахуванням викладеного адвокату слід надати до суду ордер належної якості та читабельний без сторонніх дописів, а також Договір про надання правової допомоги №67 від 15 лютого 2025 року, на підставі якого було видано такий ордер.

Додатково суд звертає увагу представника на наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Також ч. 1 ст. 44 ЦПК України, встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Вартий уваги той факт, що механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснення процесуальних дій (бездіяльності) зовні «схожі» на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків. Незважаючи на те, що такі дії мають повністю штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

Слід враховувати, що наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 826/12191/18.

Варто також зауважити, що у разі зловживання процесуальними правами стороною (сторонами), у тому числі позивачем, суд вправі на будь-якій стадії судового процесу визнати зловживання правами учасником справи та, відповідно, вжити заходів припинення такого зловживання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року (справа №9901/34/19) зазначено, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Використання учасниками судового процесу та їхніми представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють.

Ці дії суперечать основним засадами (принципами) адміністративного судочинства, а також його завданню.

З огляду на це, вчинення таких дій визнається зловживанням процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2020 року у справі № 314/1526/19 та у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 806/1943/18.

В даному випадку, суд констатує, що представником позивачки по тексту позовної заяви використовуються терміни по відношенню до відповідача, що можуть трактуватися, як образливі (хворіє на аутизм; веде себе як тиран; шляхом оголення своїх статевих органів…) що є неприпустим.

У зв`язку з наведеним, позивачу слід:

1) зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків, так само, як і відомості про наявність або відсутність електронного кабінету свого представника - адвоката Пащенка В.М.;

2) обґрунтувати обрання такого способу захисту порушеного права, із посиланням на норму матеріального права, якою передбачено відповідний спосіб захисту права, тобто обґрунтувати, що обраний спосіб не суперечить закону та встановлений законом;

3) надати копії документів які підтверджують виклад обставин у позовній заяві завірені належним чином та читабельні;

4) надати докази сплати судового збору/ докази звільнення від сплати судового збору;

5) надати до суду ордер належної якості та читабельний без сторонніх дописів, а також Договір про надання правової допомоги №67 від 15 лютого 2025 року, на підставі якого було видано такий ордер;

6) виключити зі змісту позовної заяви будь-які образливі вирази/твердження.

У разі виправлення недоліків у вказаній частині, нову позовну заяву необхідно подати разом із копіями заяв відповідно до кількості учасників процесу.

Згідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність усунення вищевказаних недоліків та надання позивачу строку для їх усунення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору про поділ майна подружжя недійсним, стягнення моральної шкоди та поділ майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який становить 2 (два) дні з дня отримання позивачем ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: