РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 684/437/24

Провадження № 2/684/12/2025

18 лютого 2025 року селище Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.,

за участю секретаря с/з Гонти Н.І.,

позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Волошиної І.В.,

відповідача ОСОБА_2 , її представника - адвоката Куцоконя В.В.,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи Старосинявська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Волошину І.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа Старосинявська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання із ОСОБА_5 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 24 грудня 1998 року по теперішній час. Разом з нею за цією ж адресою у період з 11 листопада 2011 рок по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав ОСОБА_5 . Спадкоємцями майна першої черги щодо майна померлого є ОСОБА_3 - донька та ОСОБА_2 - мати, яка відмовилася від прийняття належної їй частки у спадщині за законом на спадкове майно на користь ОСОБА_1 , про що 20 жовтня 2023 року подала заяву до нотаріуса. Позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.1264 ЦК України є спадкоємцем за законом четвертої черги як особа, яка проживала зі спадкоємцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, тому для реалізації можливості оформити спадкові права необхідно в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Позивач зазначає, що ухвалою Старосинявського районного суду від 04 липня 2024 року залишено без розгляду її заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини та роз`яснено її право подати позов на загальних підставах. Підставою для залишення позову без розгляду стало заперечення факту ОСОБА_3 , яка була у даній справі заінтересованою особою.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що вона з ОСОБА_5 у період з 11 липня 2011 року по 01 червня 2023 року проживала в АДРЕСА_1 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, в іншому шлюбі не перебували. Рішенням Летичівського районного суду від 05 березня 2013 року було розірвано шлюб ОСОБА_5 , тому позивач стверджує, що з врахуванням судової практики з 5 березня 2013 року вони проживали з померлим однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Оскільки відповідач ОСОБА_3 - донька померлого заперечує факт їхнього проживання однією сім`єю, тому вона з метою захисту своїх прав вимушена звертатися до суду.

З врахуванням наведеного, позивач просить суд встановити факт проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 21 серпня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі, постановлено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року залучено до участі у даній цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - ОСОБА_4 .

Ухвалою Старосинявського районного суду від 15 листопада 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті, задоволено клопотання про виклик свідків.

Ухвалою Старосинявського районного суду від 13 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Волошиної І.В. про поновлення строку для подання заяви про зміну предмету позову та залишено без розгляду заяву.

У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Волошина І.В. підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві, та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила відносно задоволення позову, посилаючись на те, що не вважає, що її покійний син та позивач ОСОБА_1 проживали як сім`я, як чоловік та дружина, оскільки всі обов`язки щодо допомоги сину виконувала вона. У 2014 році мав місце факт підпалу сина, коли він був у ОСОБА_6 в с.Лисанівці, він перебував у лікарні, так як отримав 40 % опіків, однак його лікуванням займалась вона, після виписки з лікарні він приїхав до неї та жив три місяці. Після того він поїхав до ОСОБА_1 , так як в неї були часто різні святкування, а це йому подобалось, тому і проживав в неї періодично. Однак вважає, що вони не жили як сім`я, спільного господарства вони не вели, коштів ОСОБА_7 позивачці не давав, а допомагав їй, більшість часу був на заробітках, коли його мобілізували, то всі необхідні речі для нього купляла вона, в лікарні, коли захворів доглядала його вона та її дочка, всі синові речі та документи знаходяться в неї, після смерті вона здійснила поховання сина. Від спадщини на користь позивача вона відмовилась, бо через смерть сина перебувала на той час у стресовому стані. Просить у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Куцоконь В.В. заперечив відносно задоволення позову, посилаючись на недоведення взаємовідносин між позивачем та покійним ОСОБА_5 , які б мали ознаки саме сімейних відносин.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, заперечила факт проживання позивача із її померлим батьком однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вказавши, що батько залишив їх із матір`ю, коли їй було 12 років, через рік повернувся, потім вони із матір`ю розлучились. Однак, вона та сестра підтримували відносини із батьком на бабусею ОСОБА_2 , на канікули приїжджали до бабусі у с.Пилявку та батько був також у бабусі. Був період, коли батько був у ОСОБА_1 та там відбувались п`янки та бійки, також періодично був за кордоном на заробітках та вона з ним спілкувалась, перед смертю вона була в лікарні в батька та він не хотів реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 . Тому просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила відносно задоволення позову, посилаючись на те, що не вважає, що її покійний батько перебував у шлюбних відносинах із ОСОБА_1 , були моменти, коли він проживав у ОСОБА_1 , але більше був у бабусі. До початку війни батько був на заробітках у Польщі та вони спілкувались по телефону. В подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи Старосинявської нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, попередньо державний нотаріус Гоменюк О.О. подала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01 червня 2023 року, актовий запис №1057, виданим Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

20 жовтня 2023 року зареєстровано спадкову справу №72/2023 щодо спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №74418044. (а.с.18 Том 1)

Відповідно до довідки №144 від 05 жовтня 2023 року, виданої Старосинявською селищною радою, ОСОБА_1 дійсно з 11 липня 2011 року по 01 червня 2023 року проживала разом з ОСОБА_5 в цивільному шлюбі, без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.20 Том 1)

У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1637/767 від 24 квітня 2023 року зазначене місце проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.22-23 Том 1)

Згідно рішення про розірвання шлюбу Летичівського районного суду Хмельницької області у справі №2/2210/448/12 від 05 березня 2013 року, яке набрало законної сили 18 березня 2013 року, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , зареєстрований Митковецькою сільською радою, актовий запис №1 від 12 січня 1997 року. (а.с.16 Том 1)

Позивач ОСОБА_1 згідно даних у паспорті з 24 квітня 1988 року перебула в шлюбі з ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 09 лютого 2008 року (а.с.14 Том 1, а.с. 4 Том 2)

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11 серпня 1973 року, суд встановив, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 23 серпня 1979 року змінила прізвище на ОСОБА_12 ) (а.с.93 Том 1)

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №9 від 20 жовтня 2023 року встановлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (у зв`язку з одруженням змінила прізвище на ОСОБА_14 ). (а.с.99 Том 1)

Із матеріалів спадкової справи №72/2023, зареєстрованої 20 жовтня 2023 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , встановлено, що мати померлого ОСОБА_2 20 жовтня 2023 року подала заяву, якою відмовилась від прийняття належної їй частки у спадщині за законом на користь ОСОБА_1 , а дочка померлого ОСОБА_3 20 жовтня 2023 року подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька. (а.с.81,82 Том 1)

Також 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , з яким вона проживала однією сім`єю з 2011 року. (а.с.83 Том 1)

Також встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги є дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка заяви про прийняття спадщини не подавала.

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №74417937 від 20 жовтня 2023 року інформація щодо ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня. (а.с.87 Том 1)

Згідно відповіді на запит державного нотаріуса Гоменюк О.О. №369/02-14/223 від 20 жовтня 2023 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану та місця проживання Старосинявської селищної ради зазначив, що відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 в реєстрі територіальної громади відсутні.

Згідно відповіді старости с. Митківці Меджибізької селищної ради №45 від 26 жовтня 2023 року на запит нотаріуса повідомлено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Меджибізької селищної ради села Митківці не був зареєстрований та не проживав.

Державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. повідомила позивачу, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , є необхідність встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, без встановлення даного факту неможливим є видача свідоцтва про право на спадщину за ст.1264 ЦК України.

На підтвердження вказаних в заяві обставин позивач надала фотографії із ОСОБА_5 з відповідними написами: «31.12.2018 р. На фото ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зустріч Нового 2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 »; « ІНФОРМАЦІЯ_8 . На фото ОСОБА_1 та ОСОБА_5 с.Шрубків, святкування дня народження подруги ОСОБА_15 »; « ІНФОРМАЦІЯ_9 . На фото ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , святкування дня народження ОСОБА_5 »; «2019 рік. На фото ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , с.Карпівці»; « ІНФОРМАЦІЯ_10 . На фото ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , с.Шрубків»; «2019 рік. На фото ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 »; «29.06.2019 р. На фото ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , с.Шрубків»; « червень 2019 р. На фото ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , с.Шрубків» (а.с. 25-32 Том 1)

Згідно наданих позивачем квитанцій АТ КБ «Приватбанк» (дублікати чеків 8, 1) 17.12.2022 ОСОБА_1 поповнила карту/рахунок ОСОБА_5 на суму 200 грн. та 1000 грн. (а.с.24 Том 1)

Постановою Старосинявського районного суду від 06 березня 2014 року ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за вчинення за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 насильства у сім`ї (а.с.67 Том 1)

У медичній довідці №429971 на отримання дозволу на об`єкт дозвільної системи від 17.12.2019 року на ім`я ОСОБА_5 та декларації із сімейним лікарем №0001-5ТЗМ-РТ00 ОСОБА_5 зазначено його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.176, 232 Том 1)

Згідно листа бесід солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено: сімейний стан - розлучений, наявні дані про матір ОСОБА_16 , сестру та брата, відомості про дружину, в тому числі і цивільний шлюб, - відсутні, домашня адреса: АДРЕСА_1 . (а.с. 177 Том 1)

В ході судового розгляду допитана за її згодою, як свідок, позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що у 2011 році вона познайомилась із ОСОБА_5 , а у червні цього року в нього виник спір з матір`ю та він приїхав до неї та залишився жити, на роботу спочатку він не ходив, але в неї було господарство, яке він допомагав їй утримувати, допомагав у 2012 році бути із її батьком в лікарні, а в 2013 році вона продала коня та купила трактора, то він на ньому їздив, бували випадки, що ОСОБА_7 випивав, то тоді йшов із дому, бувало був у мами, але повертався до неї та вони проживали разом. В 2016 році був на роботі в Києві, а вона їздила до нього на святкування дня народження, в 2017 року він влаштувався на роботу в охорону, був на роботі по три місяці, а на місяць приїжджав до дому. До матері він їздив допомагати по господарству, але повертався жити до неї. У 2021 році ОСОБА_5 поїхав на заробітки у Польщу, а коли приїхав у 2022 році, то його мобілізували, а потім виявили онкологічну хворобу, від якої він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також за заявою сторони позивача були допитані свідки, які надали суду відповідні показання. Так, допитана свідок ОСОБА_17 повідомила суду, що проживає недалеко від ОСОБА_1 та їй відомо, що ОСОБА_18 прийшов до неї у 2011 році, вони разом вели господарство, так як у позивача були корови та коні, періодично їздив на заробітки у м.Київ, також він копав метал та так заробляв. У 2016 році вона залишалась у них на господарстві, бо позивач їздила у м.Київ до ОСОБА_7 на день народження, він казав на неї ОСОБА_19 та вони жили як чоловік та дружина.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_1 познайомилась із ОСОБА_5 у 2011 році, а у 2013 році вони разом приїжджали до неї в гості у с.Ставниця, з 2016 року вона переїхала проживати у с.Паньківці, то часто бувала в них в гостях, ОСОБА_7 добре відносився до її сина. Вони жили разом у будинку позивачки, утримували разом господарство, дрова разом заготовляли, метал викопували. Зі слів позивачки їй відомо, що вони їздили допомагати матері ОСОБА_21 у с.Пилявка. Бували випадки, що вони сварились, але потім знову жили разом.

Свідок ОСОБА_22 , яка є сусідкою позивача, повідомила, що у 2011 році ОСОБА_5 познайомився із ОСОБА_1 та залишився у неї проживати, у позивачки була худоба, то вони разом її утримували, а також їздили до його матері допомагати. Також він разом з позивачкою вели до школи її сина ОСОБА_23 та жили як сім`я. ОСОБА_24 були між ними, бувало, що ОСОБА_7 їхав до матері, але потім зову повертався до ОСОБА_1 . ОСОБА_5 їздив на роботу в м.Київ вахтовим методом, потім їздив на заробітки за кордон, а коли почалась війна був мобілізований.

За клопотанням сторони відповідача допитані свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_25 суду показала, що проживає неподалік господарства ОСОБА_2 та їй відомо, що після того, як ОСОБА_5 розійшовся із дружиною із с.Митківці він в більшості проживав у матері в с.Пилявка, певний період він проживав із ОСОБА_1 , але він також у 2015 році привозив до матері і іншу жінку ОСОБА_27 . Із ОСОБА_1 вони сварились, а у 2019 році вона бачила, як ОСОБА_6 привезла речі ОСОБА_7 на подвір`я до матері, коли він там був. ОСОБА_7 казав до її чоловіка, що він не хоче одружуватись та, що ходить в гості до ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_5 мобілізували, то всі речі для служби в ЗСУ йому купляла мати та сестра. Перед тим, як його призвали на службу він приїжджав до матері із ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_26 , яка є старостою села Пилявка, суду показала, що в період з 2014 по 2019 рік ОСОБА_5 проживав на території села без реєстрації, а так як жив не постійно то по погосподарських книгах він рахувався, як дачник, і за ним в даному селі зареєстрована земельна ділянка. Вона неодноразово бачила його, він допомагав матері, по розмовах знає, що періодично їздив на заробітки у м. Київ, за кордон в Польщу. Також їй відомо, що у с.Лисанівці була жінка ОСОБА_6 , один раз вона бачила її з ОСОБА_7 та тракторі, коли вони сіно везли.

Згідно довідки Старосинявської селищної ради №96 від 23 вересня 2024 року. Виданої ОСОБА_2 , її син ОСОБА_5 в період 2014-2019 роки проживав з нею на території Пилявківського Старостинського округу без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , і спільно вели домашнє господарство. (а.с. 194 Том 1)

Станом на 13.03.2017 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 було: АДРЕСА_3 , про що свідчить довідка №524 виконавчого комітету Меджибізької селищної ради. (а.с.195 Том 1)

Сповіщення сім`ї №10/609/1 від 01 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_11 про смерть військовослужбовця ОСОБА_5 надіслане матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.196 Том 1)

Згідно даних військового квитка НОМЕР_5 від 30 листопада 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був призваний 03 грудня 2022 року у ЗСУ по мобілізації.

Відповідно до довідки №115 від 24 жовтня 2024 року, виданої Старосинявською селищною радою, ОСОБА_2 похоронила свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , похованні відбулось на території кладовища с.Пилявка 03 червня 2023 року (а.с.198 Том 1)

Відповідач ОСОБА_2 понесла витрати на ритуальні послуги та поминальний обід, про що надала рахунок та накладну ФОП ОСОБА_28 та ФОП ОСОБА_29 (а.с.199 Том 1)

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Згідно ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Старосинявського районного суду від 04 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини - залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право. Заявнику роз`яснено право подати позов на загальних підставах в порядку позовного провадження (а.с. 8-9).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статтею 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.

Аналіз зазначених норм свідчить, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного харчування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, наявність спільного бюджету, наявність даних, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружини не менше п`яти років до часу відкриття спадщини із ОСОБА_5 , оскільки надані позивачем світлини (фотографії), з яких об`єктивно неможливо встановити дату та час, показання свідків про спільне проживання, самі по собі без доведення протягом зазначеного у позові періоду факту наявності у них спільного бюджету, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонту, придбання майна для спільного користування, та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю, протягом не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Також суд враховує, що надані відповідачем докази дають підстави дійти висновку, що померлий ОСОБА_5 також періодично проживав у матері ОСОБА_2 , саме відповідач ОСОБА_2 займалася похованням спадкодавця ОСОБА_5 та організацією поминального обіду.

Щодо обраного позивачем способу захисту її прав та заявленої вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне.

Із положень п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України слідує, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ч. 1 ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Chahal v. the United Kingdom (заява №22414/93, пункт 145, рішення від 15 листопада 1996 року) вказав, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань (див. рішення у справі Vilvarajah and Others v. the United Kingdom; заяви №№13163/87, 13164/87, 13165/87, 13447/87, 13448/87 52854/99, пункт 122, від 30 жовтня 1991 року).

Отже, застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року (справа №523/14489/15-ц) сформульовано правовий висновок про те, що у справах позовного провадження юридичні факти належать до предмета доказування та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Вимога про встановлення юридичного факту може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом ІV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення юридичного факту у справі позовного провадження є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування такого факту має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах позовного провадження, а лише підставою для вирішення такої справи.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ч.2 ст.16 ЦК України).

Із матеріалів справи слідує, що між сторонами виник спір щодо права позивача ОСОБА_1 на спадкування майна померлого ОСОБА_5 , як спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України, тобто особою, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

За обставин цієї справи, враховуючи наявність після смерті ОСОБА_5 також і спадкоємців першої черги та спору між ними, належним способом захисту порушеного права позивача є позов про визнання права власності на частку у спадковому майні, під час розгляду якого позивачкою мають бути доведені підстави для визнання за нею права на спадкування майна померлого.

Заявлена позивачем вимога у даній справі про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщинине є вимогою, яка забезпечує ефективний захист прав у справах про визнання права на спадкове майно, а лише підставою для її вирішення.

Відтак, зважаючи на те, що позивач не заявила позовних вимог на захист тих порушених відповідачами прав, для реалізації яких їй необхідно встановити юридичний факт, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в даному випадку права позивача не можуть бути захищені у обраний нею спосіб та заявлена вимога про встановлення юридичного факту не забезпечує ефективний захист прав позивача у даній справі.

Зазначені висновки суду відповідають правовій позиціям Верховного Суду, що викладені у постановах від 28 грудня 2020 року у справі № 482/2163/17, від 20 серпня 2024 року у справі № 683/3230/21.

За змістом ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав.

На підставі ст.141 ЦПК України, зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 293, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1221, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи Старосинявська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 23 грудня 2026 року Старосинявським РС УДМС України в Хмельницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , серія та номер паспорта НОМЕР_8 , виданий Старосинявським РВ УМВС України в Хмельницькій області 24 лютого 2001 року.

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_9 , виданий 16 лютого 2017 року органом 6823, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Третя особа: Старосинявська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: вул. Грушевського, 6, селище Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, код 02901144.

Третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_11 , виданий органом 6823 27 листопада 2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 .

Повне судове рішення складено 24 лютого 2025 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.