КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/3761/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025року місто Київ

справа № 2-1958/11

Київський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, постановлену під головуванням судді Сенюти В.О., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2024 року заявник ТОВ «Брайт Інвестмент» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з заявою, в якій просив:

видати дублікат виконавчого листа №2-1958/11 за рішенням Деснянського районного суду міста Києва від24 червня 2011 року у відношенні ОСОБА_1 ;

поновити строк для пред'явлення виконавчого листа №2-1958/11 до виконання.

В мотивування вимог посилався на те, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2011 року по справі №2-1958/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту в сумі 37877,26 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становило 299957,63 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн. та ІТЗ 120 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01квітня 2024 року по справі №2-1958/11 замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент».

Вказував, що 16квітня 2024 до ТОВ «Брайт Інвестмент» надійшов лист від Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), з якого встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №53768244 з виконання виконавчого листа №2-1958/11 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 301777,63 грн. накористь ПАТ КБ «Надра». Дане виконавче провадження завершено 13квітня 2017 року відповідно до вимог п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначав, що у відповідівказано, що надати копії матеріалів виконавчого провадження та докази направлення зазначеної постанови разом із виконавчим документом на адресу стягувача не вбачається за можливе, оскільки виконавче провадження знищене, у зв'язку із закінченням строку зберігання, що на переконання ТОВ «Брайт Інвестмент» свідчить про втрату зазначеного виконавчого листа.

Враховуючи, що ТОВ «Брайт Інвестмент» дізнався про наявність постанови про повернення виконавчого документу від 13квітня 2017 року лише 16 квітня 2024 року, строк пред'явлення до виконання виконавчого листа, на думку заявника, пропущений стягувачем з причин, які не залежали від його волі, а тому наявні правові підстави для його поновлення.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до виконання задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа у справі №2-1958/11 за позовом ВАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стосовно боржника ОСОБА_1 .

Поновлено ТОВ «Брайт Інвестмент» пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-1958/11 за позовом ВАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стосовно боржника ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що виконавчий лист №2-1958 від 24 червня 2011 року виданий Деснянським районним судом міста Києва про стягнення на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 301777,63 грн. надійшов до відділу ДВС 12 квітня 2017 року, проте 13 квітня 2017 року, виконавець керуючись п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий документ без прийняття до виконання (виконавче провадження №53768244).

Вказувала, що стягувач пропустив строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа та вважає, що заявник не втратив документ, а умисно затягував процес не усунувши недоліки до моменту знищення виконавчого документа виконавчою службою з метою поновлення строків.

Зазначала, що заявник не надав доказів про поважність причин пропуску строків на пред`явлення до виконання виконавчого листа в період з 2017 року по 2024 рік.

26 листопада 2024 року від заявника ТОВ «Брайт Інвестмент» до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ТОВ «Брайт Інвестмент», суд першої інстанції виходив з того, що оригінал виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом міста Києва по цивільній справі №2-1958/11 було втрачено, а причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважними.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2011 року по справі №2-1958/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту в сумі 37877,26 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становило 299957,63 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн. та ІТЗ 120 грн.

05 серпня 2020 року ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» уклали договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні йому, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників за кредитними договорами, та всіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у нового кредитора в зв'язку з набуттям прав на умовах цього договору, зазначених у додатку № 1 до цього договору.

18 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» уклали договір № GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, первинний кредитор відступає новому кредитору належні первинному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первинного кредитора до позичальників за кредитними договорами, та всіма іншими похідними договорами, права за якими виникають у нового кредитора у зв'язку з набуттям прав на умовах цього договору, зазначених у додатку № 1 до цього договору. В тому числі, відступлено право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року, задоволено заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі №2-1958/11. Замінено сторону стягувача у справі №2-1958/11 замість стягувача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вказано стягувача ТОВ «Брайт Інвестмент».

З відповіді Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 16 квітня 2024 року №11570-Ю вбачається, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра», а саме:

виконавче провадження №29229404 з примусового виконання виконавчого листа №2-1958 від 24 червня 2011 року виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 301777,63 грн. 17 жовтня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 18 травня 2012року державним виконавцем винесено постанову про повернення ВД стягувачеві згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна);

виконавче провадження №36929466 з примусового виконання виконавчого листа №2-1958 від 24 червня 2011 року виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 301777,63 грн. 11 березня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 13 червня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення ВД стягувачеві згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» ( відсутність у боржника майна);

виконавче провадження №42337640 з примусового виконання виконавчого листа №2-1958 від 24 червня 2011 року виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 301777,63 грн. 06 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 07 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. 26 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення ВД стягувачеві згідно п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку);

виконавче провадження №47354998 з примусового виконання виконавчого листа №2-1958 від 24 червня 2011 року виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 301777,63 грн. 27 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 30 липня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. 23 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення ВД стягувачеві згідно п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку);

виконавче провадження №49879858 з примусового виконання виконавчого листа №2-1958 від 24 червня 2011 року виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 301777,63 грн. 28 січня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 29 січня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 23 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП згідно п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення ВД без виконання на вимогу суду, стягувана або ін. органу);

виконавчий лист №2-1958 від 24 червня 2011 року виданий Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 301777,63 грн. надійшов до Відділу 12 квітня 2017 року. 13 квітня 2017 року керуючись п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску), виконавець повернув виконавчий документ без прийняття до виконання (виконавче провадження № 53768244). Надати докази направлення зазначеної постанови разом із виконавчим документом на адресу стягувача не вбачається за можливе оскільки виконавче провадження знищене, у зв'язку із закінченням строку зберігання.

Згідно з даними листа-відповіді від 22 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», в ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» оригінал виконавчого листа відносно ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 квітня 2024 року за вих. №60-4361/24, за результатами перевірки запитувані виконавчі листи, в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 відсутні, оскільки до Фонду дані виконавчі листи не передавалися і від органів Державної виконавчої служби не надходили.

Звертаючись до суду з заявою, заявник ТОВ «Брайт Інвестмент» посилався на те, що строк пред`явлення виконавчого документу у даній справі переривався пред`явленням до виконання виконавчого листа, рішення суду виконано не було, а стягувач ТОВ «Брайт Інвестмент» дізнався про постанову про повернення виконавчого документу стягувачу №53768244 від 13 квітня 2017 року лише 16 квітня 2024 року після отримання листа ВДВС від 16 квітня 2024 року, а тому вважає, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання починається заново з 16 квітня 2024 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Положення вказаної процесуальної норми не містять безумовного обов'язку суду видати дублікат виконавчого документу, і передбачена можливість видачі такого дублікату (право суду) пов'язується із належним з'ясуванням обставин втрати оригіналу виконавчого листа та додержання строку, встановленого для пред'явлення.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року по справі №196/673/14-ц зроблено висновок, що аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі №201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі №757/14604/20-ц.

У постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року по справі №6-66/2011 зроблено висновок, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання пов'язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред'явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, закон пов'язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явленідо примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами 4 і 5 зазначеної статті передбачено, що у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, при цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з п.п.5, 7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з системного аналізу вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIIIвід 02 червня 2016 року та п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05 жовтня 2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02 червня 2016 року.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №910/7155/14, від 28 грудня 2018 року у справі №910/11424/15, від 20 травня 2019 року у справі №904/10285/15.

Відповідно до ч.5 ст.37 вказаного Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №2-1958 від 24 червня 2011 року виданий Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 301777,63 грн. був повернутий без прийняття до виконання у ВП №53768244 постановою від 13 квітня 2017 року.

Оскільки виконавчий лист №2-1958 був повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця від 13 квітня 2017 року, а тому ПАТ КБ «Надра» мав право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто до 14 квітня 2020 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа №2-1958 відносно ОСОБА_1 до виконання сплив ще до придбання 05 серпня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у ПАТ «КБ «Надра» права вимоги до ОСОБА_1 , яке в подальшому на підставі договору про відступлення прав вимоги від 18 грудня 2020 року було передано ТОВ «Брайт Інвестмент» у даній справі.

Таким чином, під час продажу ПАТ «КБ «Надра» права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», а в подальшому ТОВ «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , банк вже втратив право пред`явлення виконавчого листа відносно ОСОБА_1 до виконання. Отже, в набувача таких майнових прав не могло бути законних очікувань щодо реалізації ним процесуальних прав на заміну його як стягувача у виконавчому провадженні, за винятком поновлення цих строків у судовому порядку.

ТОВ «Брайт Інвестмент» як на поважну причину пропуску строку на пред'явлення виконавчого листа №2-1958 відносно ОСОБА_1 до виконання, вказував на те, що через процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» не мало можливості займатися наглядом та контролем за виконавчими провадженнями, адже процес ліквідації призвів до звільнення працівників банку, в тому числі юристів, відповідальних за претензійну-позовну роботу банку.

Колегія суддів відхиляє вказані посилання ТОВ «Брайт Інвестмент», з огляду на нсатупне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних», того ж дня рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Надра» з 06 лютого 2015 року строком на три місяці, який було продовжено до 05 червня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Отже, процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» було розпочато з 05 червня 2015 року, тоді як граничний строк можливості примусового виконання рішення суду, після його переривання, збігав 14 квітня 2020 року.

Уповноважена особа Фонду після запровадження тимчасової адміністрації (у разі делегування повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації.

Одним з основних завдань Фонду є забезпечення збереження активів та документації банку та вжиття всіх передбачених законом заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників банку (стаття 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»)

Враховуючи викладене, запровадження процедури ліквідації банку не може вважатись перешкодою для реалізації прав стягувача на примусове виконання судового рішення, а тому і свідчити про поважність пропуску строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі №616/4465/12.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що недобросовісна поведінка як з боку первісного кредитора, яким після повернення виконавчого документа 13 квітня 2017 року не було повторно пред'явлено його до виконання, та нового стягувача ТОВ «Брайт Інвестмент», який перед придбанням права вимоги в 2020 році не пересвідчився у можливості її реалізувати, за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

В даному випадку, оскільки первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не було вжито всіх заходів, щоб вчасно пред'явити виконавчий документ до виконання, судом першої інстанції безпідставно задоволено заяву нового кредитора ТОВ «Брайт Інвестмент», якому у грудні 2020 року передано право вимоги від недобросовісного позивача, про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до виконання.

У постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року в справі №1423/14904/2012 (провадження №61-16226св23) зазначено, що сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання, законодавець обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися, однак визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред'явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження. Відступлення прав вимог не є причиною для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов'язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов'язки під час виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє як неспроможні доводи ТОВ «Брайт Інвестмент» у відзиві на апеляційну скаргу, що боржник ОСОБА_1 , будучи обізнаною про наявність відкритого виконавчого провадження, умисно ухиляється від покладених на неї рішенням суду фінансових зобов'язань та затягує їх виконання.

Посилання заявника щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання з посиланням на Конституцію України та практику Європейського суду з прав людини щодо гарантії виконання судових рішень, колегія суддів відхиляє, виходячи з такого.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов'язковості судових рішень не скасовують обов'язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Отже, закон пов'язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року №2-988/10, від 23 січня 2020 року у справі №523/3338/18.

Колегія суддів вважає, що факт втрати оригіналу виконавчого листа знайшов своє підтвердження, в той же час підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні у зв`язку із тим, що ТОВ «Брайт Інвестмент» пропустив строк пред`явленнявиконавчого листа до виконання та не надав доказів поважності причин пропуску такого строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: