Провадження № 2-ві/643/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кузнецова Анатолія Ігоровича про відвід судді Московського районного суду м. Харкова Мельникової Ірини Дмитрівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб органу досудового розслідування, прокуратури і суду за час перебування під слідством у кримінальному провадженні № 0002077 від 01.11.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Московського районного суду м. Харкова Мельникової І. Д. перебуває цивільна справа № 643/21173/21.

20.02.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про відвід судді Мельникової І. Д. від розгляду цієї справи на підставі п. 5. ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки є обставини, які викликають сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

Заява, окрім посилань на положення законодавства, обґрунтована тим, що в порушення ч. 3 ст. 189 ЦПК України не провела у встановлені законом строки підготовче провадження (протягом шістдесяти днів) і ці строки порушувались саме до початку військової агресії рф, тобто до подій 24.02.2022; в порушення ч. 3 ст. 189 ЦПК України відсутні виняткові випадки для належної підготовки справи для розгляду по суті, де строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду - оскільки таки клопотання в матеріалах справи відсутні, бо всі заяви по суті сторонами подані, а також проведена судово-психологічна експертиза, якою визначений орієнтовний розмір грошової компенсації (360 МЗП); навмисно ігнорується клопотання від 23.11.2023 представника позивача про витребування доказів, чим порушується право на захист; не звертається увага на клопотання від 21.10.2024 про терміновий розгляд клопотання про витребування доказів, і в такий спосіб порушується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; вбачається можлива зацікавленість в результаті розгляду справи і виникають сумніви щодо її неупередженості, у зв`язку з грубим порушенням прав позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова у складі Мельникової І. Д. від 21.02.2025 відвід визнано необґрунтованим та передано вказану заяву до канцелярії суду для визначення іншого судді, в порядку ст. 33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 присвоєно номер провадження № 2-ві/643/2/25 та визначено склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Власенко М. В.

24.02.2025 заява про відвід судді Мельникової І. Д. та матеріали справи надійшли у провадження судді Власенка М. В.

Згідно ч. 7 ст. 40 КПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, перевіривши доводи заяви про відвід судді та матеріали справи у тій частині, що необхідні для вирішення заяви по суті, встановив таке.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція) закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в цивільному процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети п. 1 ст. 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Заявляючи про відвід, заявник не навів очевидних фактів, з яких би вбачалося, що суддя Мельникова І. Д. прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду цієї справи, поза тим поведінка судді не дає жодних об`єктивних підстав вважати, що вона не є безсторонньою або що їй бракує неупередженості. Доводи щодо тривалого розгляду справи у підготовчому провадженні та ігнорування, на думку заявника, клопотання про витребування доказів мають суб`єктивний характер, оскільки суддею Мельниковою І. Д. у процесуально визначеному порядку вчиняються дії для розгляду цієї справи, проте інколи з незалежних від суду обставин такі дії можуть бути триваючими у часі.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи заявника щодо наявності підстав для відводу судді Мельникової І. Д. є необґрунтованими, а заява про відвід не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Крім цього, враховуючи положення ст. 36 ЦПК України, суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватися посиланням на обставини, про які йдеться в ст. 36 ЦПК України, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують.

Оскільки не може бути підставою для відводу незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді (ч. 4 ст. 36 ЦПК України), відтак суд доходить висновку, що у задоволені заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кузнецова А. І. про відвід судді Мельникової І. Д. слід відмовити.

Згідно ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 36 - 40, 258, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кузнецова Анатолія Ігоровича про відвід судді Московського районного суду м. Харкова Мельникової Ірини Дмитрівни у цивільній справі № 643/21173/21.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО