Єд.унік.№243/5112/24
Провадження№2/243/178/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення моральної шкоди.

25.07.2024 представник відповідача подала клопотання про залучення в якості співвідповідача по справі Державну казначейську службу України. В обґрунтування клопотання послалася на положення ч.1 ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» якими визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунку державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства. Пунктом 25 вказаного Порядку передбачено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. У відповідності до ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Згідно із п.п. 20,29 ч.1 ст.166 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. У відповідності до ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (Державною казначейською службою України). На підставі вищевикладеного, просить клопотання задовольнити.

26.07.2024 представником позивача надіслано до суду заперечення проти клопотання відповідача про залучення співвідповідача за змістом якого вважає, що підстав для його задоволення немає, і це може призвести лише до необґрунтованого затягування судового розгляду. Посилаючись на положення ст.2, ч.1 ст.170 ЦК України зазначає, що учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У зв`язку з наведеним просить суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про залучення в якості співвідповідача по справі Державної казначейської служби України.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечували проти задоволення клопотання про залучення в якості співвідповідача по справі Державної казначейської служби України та надали аналогічні пояснення викладені у своєму письмовому запереченні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Згідно вказаної норми, право визначати відповідача (співвідповідачів) у справі та звертатися з клопотання про залучення до участі у ній співвідповідача належить виключно позивачу. Відповідач не наділений правом клопотати про залучення до участі у справі співвідповідача.

Позивач з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача не зверталася.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 171/1858/15-ц (провадження № 61-2612св18), зазначено, що «відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягується до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача необхідно відмовити, оскільки правом на залучення до участі у справі співвідповідача по справі наділений лише позивач.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що за положеннями ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

При цьому держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц зазначено, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у цій справі є органом, через який держава бере участь у справі, як сторона.

Керуючись ст.ст. 51, 259 -261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залучення в якості співвідповідача по справі Державної казначейської служби України - відмовити.

Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 24.02.2025.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко