Справа № 492/164/23
Провадження №2/522/2424/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

представника позивача адвоката Пелівана Є.К.,

представника відповідача адвоката Арабаджи І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з Арцизького районного суду Одеської області надійшла цивільна справа № 492/164/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якій просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс у розмірі 54852,90 гривень, що станом на час подання позову згідно курсу валют НБУ є еквівалентом 1500 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в січні 2022 року він домовився з відповідачем про купівлю-продаж належної відповідачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження виконання зобов`язань і на забезпечення його виконання позивач передав відповідачу завдаток в розмірі 1500,00 доларів США. Передачу завдатку оформлено відповідною розпискою відповідача. В подальшому відповідач в односторонньому порядку фактично відмовився від укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири, оскільки не виконав домовленості між сторонами про погашення боргу з комунальних платежів в цій квартирі на загальну суму більше 16500 грн; крім того він наполягав на оформленні договору купівлі-продажу зазначеної квартири, як договору дарування з метою уникнення оподаткування та покладення на позивача податкових платежів за договором, з чим він був незгоден. В зв`язку з фактичною відмовою відповідача від виконання домовленості про купівлю-продаж належної йому квартири, позивач звернувся до нього з письмовою вимогою про добровільне повернення завдатку. Однак, відповідач проігнорував цю вимогу та не повернув позивачу отримані кошти. В зв`язку з цим, позивач просив суд про стягнення з відповідача на його користь коштів, отриманих ним в якості завдатку, в розмірі 54852,90 грн., що станом на час подання позову згідно курсу валют НБУ є еквівалентом 1500 доларів США, а також понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1073,60 грн, керуючись при цьому тим, що відповідно до правовідносин, що склались між сторонами, фактично передана ним та отримана відповідачем грошова сума відповідно до положень частини першої ст. 216 ЦК України є авансом, який підлягає поверненню, оскільки договір купівлі-продажу майна, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами укладений не був, сторони домовилися укласти такий договір в майбутньому, уклавши договір завдатку в простій письмовій формі у вигляді розписки, який відповідно до частини четвертої ст. 203, частини першої ст. 220 ЦК України, не був нотаріально посвідчений і є нікчемним з моменту його укладення.

Ухвалою суду від 23 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 25 26).

30.06.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Арабаджи І.М. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, просила позов залишити без задоволення, посилаючись на те, що наприкінці 2020 року до відповідача звернувся позивач, виявивши бажання придбати у власність належну відповідачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 03.01.2021 р. сторони дійшли згоди щодо купівлі-продажу квартири, в зв`язку з чим постало питання щодо суми завдатку в якості забезпечення основного зобов`язання, укладання договору купівлі-продажу. Обумовлений завдаток склав 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США. В цей же день відповідачем власноручно було написано щось подібне «розписці» щодо майбутнього отримання коштів як зразок/шаблон. Позивач наполягав, що стосовно змісту та форми цієї «розписки» йому потрібно проконсультуватися зі своїм юристом/адвокатом і тільки тоді він сплатить грошові кошти в якості авансу та підпише/підтвердить факт отримання коштів. Позивач забрав цю «розписку» для затвердження остаточного змісту та форми. «Розписка» датована 03.01.2021. Передача грошей при цьому не відбулася. Позивач після цього дня зник, на зв`язок майже не виходив, на вимогу відповідача віддати оригінал «розписки» відмовився, пояснивши, що втратив його. В 2022 році позивач звернувся з проханням повернутися до питання купівлі-продажу квартири, на що відповідач погодився. Дату майбутньої угоди сторони обумовили на кінець січня 2022 р., відповідач та його син були зняті з реєстрації місця проживання в цій квартирі, відповідач замовив звіт про вартість квартири. Сторони домовились, що розмір заборгованості за комунальні послуги буде врахований безпосередньо під час укладання договору купівлі-продажу та фінансових розрахунків під час самої угоди. При цьому відповідач не визнає нараховану йому заборгованість за комунальні послуги та планує її оскаржити. Відповідач наполягає, що жодних грошових коштів від позивача не отримував. Представник відповідача зазначає, що між сторонами не було укладено ані попереднього договору відповідно до умов ст. 635 ЦК України, ані самого договору купівлі-продажу в належній формі відповідно до положень ст. 655 ЦК України. На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19000 грн (а.с. 57 63).

Також, до суду 03.07.2023 від представника позивача адвоката Пелівана Є.К. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просив позов задовольнити, посилаючись на те, що твердження відповідача щодо неотримання коштів та обставин написання розписки спростовується змістом самої розписки, відповідно до якого відповідач власноручно зазначає, що він взяв завдаток за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 у позивача в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, квартира належить йому на праві повної власності. Розписку підписано відповідачем, також зазначено ініціали та прізвище відповідача. В розписці немає жодних застережень, що це зразок чи шаблон. Твердження відповідача про те, що зазначена розписка розцінювалась ним лише як зразок/шаблон без зазначення цього в тексті розписки, та ще й її було при цьому добровільно передано позивачу, жодним чином не підтверджено. Відповідач багато років працює в податкових органах України, в тому числі на керівних посадах, а, отже, є юридично обізнаним. Видача такої розписки ним позивачу пояснюється лише тим, що в інший спосіб він ніяк не міг отримати від позивача суму, обумовлену в розписці. Жодних інших доводів щодо суті спору, що спростовували б позовні вимоги позивача, у відзиві не наведено. Натомість зазначено, що між сторонами не було укладено ані попереднього договору відповідно до умов ст. 635 ЦК України, ані самого договору купівлі-продажу в належній формі відповідно до положень ст.ст. 655, 657 ЦК України, що цілком узгоджується та підтверджує аналогічні доводи позивача в позовній заяві, якими він обґрунтовує твердження, що передана ним відповідачу сума є авансом, а не завдатком. Вимоги відповідача про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу вважає недоведеними та безпідставними, розмір заявленого відшкодування неспівмірним з вимогами щодо дотримання співмірності (а.с. 83 85).

Крім того, до суду від представника відповідача адвоката Арабаджи І.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначила, що відповідач наполягає, що при написанні «розписки» передача грошей не відбулась, «розписку» датовано саме 03.01.2021 року, а не 2022 року. Витрати на професійну правничу допомогу повністю підтверджені. Тому в позові має бути відмовлено, а витрати на професійну правничу допомогу стягнуто (а.с. 89 90).

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року відмовлено узадоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Арабаджи І.М. про витребування доказів (а.с. 198).

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 199).

Представник позивача - адвокат Пеліван Є.К., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Арабаджи І.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши позовну заяву, вислухавши обґрунтування представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом установлено, що 03.01.2021 ОСОБА_2 від ОСОБА_1 отримав завдаток у розмірі 1500 доларів США за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією розписки від 03.01.2021 написаної власноруч ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж) або цінності, які покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару).

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 54852,90 грн., що еквівалентно 1500 доларам США, є авансом, який підлягав поверненню.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц , від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2024 року у справі №296/10217/15-ц.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд відхиляє твердження сторони відповідача про те, що при написанні розписки кошти не передавались, а саму розписку написано відповідачем щодо майбутнього отримання коштів, оскільки вказані обставини спростовуються як змістом самої розписки, так і відсутністю у розписці відповідних застережень.

Також суд вважає необґрунтованими посилання сторони відповідача на неотримання відповідачем поштових відправлень від позивача, відсутність заборгованості за комунальні послуги за адресою належної ОСОБА_2 квартири, оскільки сума грошових коштів, що за своєю природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 у справі №918/631/19 та постановах Верховного Суду, від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17, від 03 серпня 2022 року у справі №910/6232/21 та від 14 лютого 2023 року у справі №910/15531/21 зазначено, що аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору. Аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, що підтверджується пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_1 від 18.09.2019 (а.с. 70).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди II групи.

З відповідача, який є особою з інвалідністю II групи, судовий збір не стягується навіть у разі, якщо рішення ухвалено не на його користь (постанова Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі №703/686/15-ц).

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 218, 220, 546, 570, 635, 657 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 4, 7, 12, 19, 76-83, 95, 211, 212, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти у розмірі 54852,90 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві грн 90 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20 лютого 2025 року.

Суддя Юлія КОВТУН