Провадження № 2-др/638/23/25
24 лютого 2025 року м. Харків
Дзержинського районного суду м. Харкова у складі судді:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено сторін.
В судове засідання позивач та його представники не з`явилися, представник позивача ОСОБА_3 просила розглянути заяву за її відсутністю.
ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням, в якому просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, представник відповідача зазначив, що послуги з «Ознайомлення та аналіз наданих документів» повністю поглинаються такою послугою, як «Складання позовної заяви та додатків до неї». Крім того, судові засідання 15.01.2025 року, тривалістю близько 20 хв., та 10.02.2025 року, тривалістю близько 30 хв., були нетривалими та не вимагали від адвоката позивача значного часу та/або надання додаткових пояснень, відповідей на запитання суду та ін., тому покладення на відповідача понесених позивачем витрат з розрахунку 4000 грн. за одне судове засідання, а усього 8000 грн. за два судових засідання не відповідатиме критеріям співмірності та розумності. Також зазначив, що витрати на послугу «Складання інших процесуальних документів, пов`язаних із розглядом справи (складання клопотання від 11.02.2025 року із додатками)» не можуть бути ототожнені з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору, та не підлягають відшкодуванню, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача просила розглянути заяву за відсутністю сторони позивача. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про судове засідання повідомлені належним чином.
Враховуючи положення п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка належним чином повідомлених сторін не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля NISSAN, модель X-TRAIL, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , у розмірі 199096,50 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду цієї справи ОСОБА_1 надавалась професійна правнича допомога адвокатом Бондаренком О.В.

Так, 02 листопада 2024 року між Бондаренко Оксаною Василівною (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідно до п. 1. якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе доручення Клієнта про надання правничої допомоги: представництво як позивача в суді першої та апеляційної інстанції у справі про стягнення грошової компенсації, з усіма правами та обов`язками, без обмежень, та надання інших видів правничої допомоги, передбачені у Додатковій угоді.

Вартість надання правничої допомоги (адвокатська винагорода) та строки її сплати визначаються Додатковою угодою до цього Договору (п. 2.2 Договору від 02.11.2024).

Також 02.11.2024 року Бондаренко О.В. та Бондаренко А.В. уклали Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги від 02.11.2024, в п. 1 якої визначили види правничої допомоги та вартість правничої допомоги в суді першої інстанції, а саме:

1.1. ознайомлення та аналіз наданих документів 1 год., вартість 1000 грн;

1.2. попередня консультація 1 год., вартість 1000 грн;

1.3. складання позовної заяви та підготовка додатків до неї 4 год., вартість 8000 грн;

1.4. представництво в судовому засіданні орієнтовно 2 судових засідання, загальна вартість - 8000 грн;

1.5. складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи 2 год., вартістю 2000 грн.

Загальна вартість правничої допомоги в суді першої інстанції складає 20000,00 грн.

11 лютого 2025 року Бондаренко О.В. та Бондаренко А.В. підписали Акт надання послуг про те, що адвокатом надані, а клієнтом прийняті такі послуги:

1.1. ознайомлення та аналіз наданих документів 1 год., вартість 1000 грн;

1.2. попередня консультація 1 год., вартість 1000 грн;

1.3. складання позовної заяви та підготовка додатків до неї 4 год., вартість 8000 грн;

1.4. представництво в судовому засіданні 15.01.2025, 10.002.2025 - вартість 8000 грн;

1.5. складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи (клопотання від 11.02.2025) 2 год., вартість 2000 грн.

В матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Бондаренко Оксаною Василівною № 1261 від 13.07.2012 року, а також Ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Бондаренко Оксаною Василівною, Серія ВІ № 1265763 від 17.12.2024 року.

Вирішуючи питання про розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу складає 20000 грн.

В судовому засіданні 10 лютого 2025 року, до закінчення судових дебатів, представник позивача повідомила суду, що докази надання позивачу професійної правничої допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

13 лютого 2025 року, тобто у строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Бондаренко О.В., подала докази щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Таким чином позивачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що послуги, які надавались позивачу адвокатом Бондаренко О.В. зазначені в Акті від 11.02.2025 року, не повною мірою відповідають критерію реальності, дійсності та необхідності.

Зокрема, послуга під № 1.1. «Ознайомлення та аналіз наданих документів» не є самостійною послугою професійної правничої допомоги, а є складовою іншої послуги «Складання позовної заяви та підготовка додатків до неї» та повністю поглинається нею, оскільки підготовка позову за своїм змістом полягає також в ознайомленні та аналізі наданих клієнтом документів, виробленні правової позиції у справі, тощо. Тобто послуга під № 1.1. не відповідає критеріям реальності та необхідності, тому не підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Крім того, послуга правничої допомоги під № 1.5. «Складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи (клопотання від 11.02.2025) 2 год., вартість 2000 грн.», не відповідає критеріям реальності та дійсності, оскільки, по-перше, в матеріалах справи відсутнє клопотання від 11.02.2025 року. Після ухвалення рішення суду стороною позивача подано лише одне клопотання з процесуальних питань заяву про ухвалення додаткового рішення від 13 лютого 2025 року. По-друге, вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на цю послугу правничої допомоги, суд зазначає, що відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22, у додатковій постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 758/11022/21, заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на послугу № 1.5 «Складання інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи (клопотання від 11.02.2025)», вартість якої складає 2000,00 грн.

Разом з тим, решта послуг, наданих позивачу адвокатом Бондаренко О.В., відповідають як критеріям реальності (дійсності), необхідності, так і критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, оскільки саме вони стали ключовими для розгляду справи та прийняття рішення на користь позивача.

Так, оцінюючи відповідність витрат на професійну правничу допомогу на відповідність критеріям розумності та співмірності зі складністю справи, судом враховано, що вони в повній мірі відповідають складності справи, пов`язані з розглядом справи, виходячи з ціни позову (199096,50 грн) та значення справи для сторін, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору (складають 8,5% від ціни позову). При цьому, суд також враховує, що надані послуги зі складання позовної заяви та формування додатків до неї є значними за обсягом та якісними за змістом, оскільки містять обґрунтування позовних вимог з посиланням на норми закону, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та релевантну судову практику. До позовної заяви стороною позивача долучено належні, допустимі, достовірні та достатні докази, що сприяло повноті, всебічності та об`єктивності встановлення обставин справи, розгляду справи протягом розумного строку. На переконання суду, підготовка цієї позовної заяви та додатків до неї, враховуючи їх обсяг та зміст, безумовно зумовила необхідність витрачання адвокатом значного обсягу часу (4 год. згідно з Актом від 11.02.2025) та докладання значних зусиль для надання якісної правової допомоги.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача про невідповідність критеріям співмірності та розумності витрат на надання такої послуги як «Представництво в судовому засіданні 15.01.2025, 10.02.2025», оскільки представник позивача дійсно прибула до суду, особисто брала участь у судових засіданнях, надала пояснення щодо позову та заперечень відповідача. Розмір витрат на оплату цієї послуги узгоджується з положеннями Додаткової угоди до Договору про надання правничої допомоги від 02.11.2024. Суд наголошує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21). Відносно невелика тривалість судових засідань не спростовує ані реальності цієї послуги, ані розумності її розміру, враховуючи принцип свободи договору, закріплений в ст. 627 ЦК України.

Крім того, суд враховує, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначила, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу сторони відповідача також складає 20000 грн. Таким чином, на переконання суду, сторона відповідача фактично визнала розумність та співмірність витрат на правничу допомогу у цій справі у розмірі 20000 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту та обсягу поданих документів, принципів співмірності, розумності та пропорційності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів у розмірі 17000,00 грн.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Бондаренко Оксана Василівна, про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі № 638/22685/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Додаткове рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення суду складено 24 лютого 2025 року.

Суддя І.П. Латка