Справа № 496/6911/24
Провадження № 2/496/1043/25
18 лютого 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської областів складі:
головуючої - судді Шаньшиної М.В.,
за участю секретаря Шурлакової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ " Новий Колектор" звернулось Біляївського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 12.10.2019-010000337 від 12.10.2019 у сумі 5120 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.10.2019 між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 12.10.2019-010000337, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн, з первинним строком на 14 днів. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 03.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 5120 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4000,00 грн та за відсотками 1400,00 грн. Також позивачем нараховано штраф у розмірі 1120 грн. 04.02.2022 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № 040222-З, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №12.10.2019-010000337 від 12.10.2019, боржником за яким є ОСОБА_1 . У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі.
У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.
Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та правовідносини.
12.10.2019 між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було підписано заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору ( оферти), з якою позичальник ознайомився 12.10.2019, та укладено кредитний договір № 12.10.2019-010000337 від 12.10.2019.
Відповідно до п.1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на у мовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.3 договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.
У Заявці та підтвердженні укладання кредитного договору зазначено суму кредиту 4000 грн. Первинний строк на який надається кредит 14 календарних днів з дати надання. Розмір процентів за договором становить 1120,00 грн, що становить 28 % в процентному значенні. Сума кредиту у розмірі 4000 грн та проценти у розмірі 1120,00 грн сплачуються до 26.10.2019 року( а.с. 19).
Відповідно до п.5.4 пропозиції про укладення договору кредиту ( оферти) у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нараховувати штраф, розмір якого щодня зростає на 2% починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом.
Заявку та підтвердження укладення кредитного договору зі сторони позичальника підписано одноразовим ідентифікатором U4511.
04.02.2022 між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № 040222-З, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги, зокрема відповідно переліку № 1, додатку №2 до договору факторингу, за кредитним договором № 12.10.2019-010000337 від 12.10.2019року, боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с. 11-18).
Відповідно до карточки ТОВ «Спожвчий Центр» за кредитним договором № 12.10.2019-010000337 за період 12.10.2019-17.07.2024 заборгованість складає тіло кредиту 4000,00грн, проценти 1120,00 грн ( а.с.31).
Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №12.10.2019-010000337, станом на 03.10.2024 року заборгованість за кредитним договором №12.10.2019-010000337 року не погашена, залишок заборгованості становить 5120 грн, яка складається з тіла кредиту 4000,00грн, процентів 1120,00 грн.( а.с. 34).
04.02.2022 ТОВ «Новий Колектор» направило ОСОБА_1 письмове повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № 040222-З від 04.02.2022 та вимогу про сплату заборгованості в сумі 5120 грн новому кредитору ( а.с. 33).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми ( ч.1 ст. 1047 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом ( ч.1 ст. 205 ЦК України).
Положеннями ч.ч.1,3 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом ; використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції чинній на час укладення кредитного договору, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Таким чином, договір між ТОВ « Споживчий Центр» та ОСОБА_1 не суперечить вимогам наведених норм матеріального права.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Нормами ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно наданого розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, остання свої зобов`язання не виконала і не повернула суму позики та відсотки за користування кредитом у встановлених договором розмірі та строк.
Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, позивач відповідно до умов договору факторингу № 040222-З від 04 лютого 2022 року є правонаступником у відносинах за договором кредиту кредитним договором №12.10.2019-010000337 від 12.10.2019 року, а тому має право вимоги до відповідача.
Як убачається з представленого позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням боржником узятих на себе зобов`язань за договором, загальна сума боргу становить 5120 гривень.
Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд уважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422 грн. 40 коп. судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.
На підставі ст.526,625,639,1049,1054 ЦК України, керуючись ст. 5, 7, 10, 12, 13, 141, 259, 263, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя М.В. Шаньшина