г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/659/24
Номер провадження 2/213/50/25
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Попова В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Куропятник І.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Ващенка Олександра Миколайовича,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Севостьянової Ірини Григорівни,

розглянувши, під час проведення підготовчого засідання, в залі судових засідань №14, заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова Віталія Валерійовича,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа №213/659/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним.

Ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

26.02.2025 року, до початку підготовчого засідання, на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Попова В.В. з підстав упередженості. За змістом даної заяви заявник ОСОБА_2 впевнився, що суддя Попов В.В. ухвалює рішення на користь певних осіб та ІМОВІРНО використовує посаду судді для ухвалення ІМОВІРНО незаконних рішень по цивільним справам - 213/2000/19, 213/4253/21, ІМОВІРНО вступив в домовленість/зговір з адвокатом Романенко О.С. і використовуючи посаду судді ІМОВІРНО умисно ухвалив незаконне рішення на користь позивача, ухвалює рішення по справам про усиновлення ІМОВІРНО будучи зацікавленим в швидкому розгляді справ - 213/3203/22, 177/1427/23, чим підриває суспільну довіру до суду.

В підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_2 заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Севостьянова І.Г. вважала, що заява підлягає задоволенню, на її думку головуючий суддя Попов В.В. з самого початку подання позову до суду порушив вимоги ЦПК, постановивши ухвалу про витребування доказів не в судовому засіданні та без учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ващенко О.М. просив відмовити у задоволенні заяви, складу суду довіряє, вважає, що заява про відвід судді Попова В.В. повністю безпідставна і ґрунтується на оцінці заявником судових рішень по іншим цивільним справам, при цьому таку оцінку може здійснювати лише повноважна на те інстанція, а не відповідач по цій справі.

Позивач ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні заяви, складу суду довіряє.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи №213/659/24, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

Закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, а саме суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді..

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків. Висновок суду.

На думку заявника, головуючий у справі ІМОВІРНО використовує посаду судді для ухвалення імовірно незаконних рішень, ІМОВІРНО вступив в домовленість/зговір з адвокатом Романенко О.С. і використовуючи посаду судді імовірно умисно ухвалив незаконне рішення на користь позивача, ІМОВІРНО був зацікавленим в швидкому розгляді справ про усиновлення, чим підриває суспільну довіру до суду.

В даному випадку, суд знаходить такі думки заявника з позначкою «ІМОВІРНО» повністю безпідставними - рішення суду по всім зазначеним у заяві цивільним справам не оскаржувалися учасниками цих справ, на цей момент всі рішення по зазначеним цивільним справам набрали законної сили і з усіх правових точок зору є повністю законними.

Зазначені відповідачем підстави для відводу судді не передбачені ст.ст. 36, 37 ЦПК України. Обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді - не доведені.

Отже, доводи, на які посилається відповідач у своїй заяві про відвід судді, не є підставою для відводу в розумінні статті 37 ЦПК України, в якій закріплений вичерпний перелік підстав, не свідчать про необ`єктивність або упередженість судді, порушення ним суддівської етики, тому у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.

У свою чергу, суд знаходить і помилковою думку захисника Севастьянової І.Г. про те, що головуючий з самого початку подання позову до суду порушив вимоги ЦПК, постановивши ухвалу про витребування доказів не в судовому засіданні та без учасників справи. Вказане питання було предметом заяви про відвід головуючого судді Попова В.В. від 30.07.2024, яке вже розглянуто судом окремими судовими рішеннями, а саме ухвалою від 28.08.2024 (головуючий суддя Попов В.В.) та ухвалою від 30.08.2024 (головуючий суддя Мазуренко В.В.), в яких суд навів вичерпну обґрунтовану (з посиланням на норми діючого законодавства) інформацію про дотримання всіх вимог ЦПК головуючим суддею Поповим В.В.

Заява головуючого про самовідвід.

Головуючий у справі суддя Попов В.В. вважає за необхідне заявити самовідвід у справі, виходячи з неодноразово заявлених йому відводів з надуманих підстав відповідачами у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Подання стороною відповідачів таких заяв свідчить про явну недовіру їх до головуючого у справі судді Попова В.В. та перешкоджає вчасному і належному розгляду справи. Тому задля уникнення затягування строків розгляду справи, ураховуючи право сторони на розгляд справи складом суду, який вселяє повну довіру до розгляду справи, вважає необхідним заявити самовідвід від розгляду справи на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

За змістом частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4 листопада 1950 року ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії», від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Підстави для самовідводу (відводу) судді закріплені у статті 36 ЦПК України, за змістом пункту п`ятого частини першої якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У частині першій статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом. (частина дев`ята статті 40 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, з метою забезпечення впевненості учасників справи в тому, що справа буде розглянута безстороннім, неупередженим та об`єктивним судом, суд вважає необхідним задовольнити заяву судді Попова В.В. про самовідвід.

Керуючись статями 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву ОСОБА_2 про відвід судді Попова В.В. необґрунтованою та відмовити у її задоволенні.

Задовольнити самовідвід судді Попова Віталія Валерійовича від розгляду цивільної справи №213/659/24 (провадження 2/213/50/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним.

Цивільну справу №213/659/24 (провадження 2/213/50/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним передати до канцелярії Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до положень статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27 лютого 2025 року.

Суддя В.В. Попов.