Справа № 715/472/25
Провадження № 2-о/715/133/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року селище Глибока

Суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області Маковійчук Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області та ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду і просить визнати ОСОБА_3 , його двоюрідного брата, недієздатним, посилаючись на те, що останній з 2018 року є інвалідом І групи підгрупи «А», за загальним захворюванням, не здатний до самообслуговування, а тому, потребує сторонньої допомоги та догляду. Також, заявник просив призначити його опікуном над останнім.

Вивчивши матеріали справи, вважаю що заява підлягає поверненню заявнику виходячи з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,

Статтею 4 ЦПК України гарантовано кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з долучених до заяви письмових доказів, стан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після перенесених множинних переломів грудного відділу хребта з вираженим больовим синдромом. Нижній пара парез, порушення функцій органів тазу.

З огляду на зазначене, заявник, як двоюрідний брат ОСОБА_3 , вважає наявними підстави для звернення до суду з вказаною заявою.

Разом із тим, у частині 3 статті 296 ЦПК України встановлено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України не визначають поняття близькі родичі та переліку таких осіб.

Згідно частини 1 статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

В подібних правовідносинах, які виникають між опікуном та підопічним, в тому числі який визнаний судом недієздатним, віднесено до близьких родичів лише батьків, дітей, братів, сестер, що вбачається з положень ч.1 ст.68 ЦК України, згідно якої опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички.

Конституційний суд України у рішенні № 5рп/99 від 03 червня 1999 р. у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вирішив, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші.

Сімейний кодекс України, згідно його частини 4 статті 2, взагалі не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінниками, а також між іншими родичами за походженням, тобто по суті виділяє таких осіб з кола єдиних сімейних правовідносин.

Таким чином комплексний аналіз чинного цивільного законодавства, яке регулює виниклі питання, дає можливість для висновку, що двоюрідні брати та сестри не віднесені законом саме до близьких родичів, і такими їх вважати підстав не має.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч.3 ст.294 ЦПК України).

При наведених обставинах, ураховуючи, що до суду звернулася особа, яка за положеннями ч.3 ст.296ЦПК України не наділена таким правом, тобто, не має процесуальної дієздатності, то така заява підлягає поверненню заявнику ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.185 ч. 4 п.1, 260, 261, 296, 352-354, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області та ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна повернути заявнику ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя