Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/139/25
Єдиний унікальний №733/143/25
Рішення

Іменем України

27 лютого 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого - судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

установив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 листопада 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, який на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року розірвано. Від спільного проживання в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на дитину не надає, хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення сином повноліття. На підставі викладеного позивачка просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 17 січня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 28 січня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 30).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, письмово просила розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, який згідно поштового повідомлення відсутній за вказаною адресою, а тому вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 01 листопада 2003 року сторони уклали шлюб, який на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року розірвано (а.с. 6).

Від спільного проживання в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно довідки № 07.2-10/2690 від 19 грудня 2024 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 3).

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, 20 листопада 1959 р. (принцип 6, 8), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дитина повинна при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 21 квітня 2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 182 СК України та роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином законодавством визначено, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі, а правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як убачається з матеріалів ОСОБА_2 , будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , має іншу сім`ю та двох неповнолітніх дітей, проживає окремо та належно матеріально сина не утримує, а тому повинен сплачувати аліменти на останнього.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, можливість утримувати відповідачем свого сина, відсутність заперечень ОСОБА_2 , вважає за необхідне стягнути з останнього аліменти на користь позивачки на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, якою є дата ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не 17 січня 2025 року, як просить позивачка у своєму позові, що підтверджується відміткою на поштовому конверті (а.с. 25) та штампом про отримання позовної заяви судом (а.с. 1).

За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому останній необхідно стягнути відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України, який складає 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 180, 182, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ічня Чернігівської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп щомісячно, починаючи з 21 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп судового збору.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Роз`яснити, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 27 лютого 2025 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик