ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1225/24
провадження № 2/691/160/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Подороги Л.В., при секретарі Гергель М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспорної пригоди та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» несплачене страхове відшкодування у сумі 10598,60 грн. Стягнути зі ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 12894,00 грн. і моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2 витрати на оплату послуг судового експерта в сумі 4000,00 грн. та судові витрати в сумі 2422,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що 09.08.2024 по вул. Миру, 112 у м. Городище Черкаської області сталася ДТП, за участі автомобіля ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля LEXUS RX 350, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , у результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Городищенського райсуду від 16.08.2024, винним у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , відповідальність якого була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач звернувся до страхової компанії та страховик оглянув його автомобіль, однак із сумою страхового відшкодування, що була нарахована, його не ознайомив.

28.08.2024 позивач звернувся до страхової компанії із відповідним запитом, однак, згодом, без будь-яких пояснень, на його банківський рахунок надійшло страхове відшкодування у розмірі 22863,44 грн. З указаною сумою він категорично не згідний, оскільки вона не достатня для відновлення автомобіля.

26.09.2024 страховик повторно, без будь яких пояснень, здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 10328,69 грн.

Позивач самостійно звернувся до судового експерта Березовського А.А., з метою визначення розміру збитків, що були понесені в результаті ДТП.

На експертний огляд були запрошені винуватець ДТП та страхова компанія.

За висновком експерта № 104 від 30.09.2024, вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 64666,69 грн., вартість ремонту автомобіля з рахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 51772,69 грн.

Тому позивач ОСОБА_1 вважає, що з ПАТ «НАСК «Оранта» слід стягнути на його користь несплачене страхове відшкодування в розмірі 10598,60 грн.

З відповідача ОСОБА_2 , який є винуватцем ДТП, позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 12894,00 грн.

Крім того, просив стягнути зі ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., оскільки йому, як власнику пошкодженого транспортного засобу, було спричинено глибокі психологічно-душевні страждання з приводу неможливості експлуатації пошкодженого автомобіля, що безпосередньо вплинуло на його звичайний ритм життя, відчуття постійного дискомфорту та виснаження. Він є особою, яка не занадто фінансово забезпечена і йому вкрай складно назбирати значну суму грошових коштів задля купівлі даного автомобіля, який забезпечував всі життєві потреби його та сім`ї. У момент ДТП за кермом перебувала його вагітна дружина і він, як батько дитини, дуже схвильований щодо стану здоров`я його дружини та дитини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» подали до суду спільну заяву про укладення мирової угоди та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору та закриття провадження у справі.

За умовами мирової угоди, сторони погодили суму відшкодування, яка підлягає сплаті страховою компанією на користь позивача, а також половину витрат на послуги експерта, а всього 12498,60 грн.

Ухвалою суду від 13.12.2024 затверджено мирову угоду, укладену 20.11.2024 між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» та закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» у даній цивільній справі.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи повідомлений поштовим повідомленням, що підтверджується витягом із реєстру поштових відправлень про особисте отримання адресатом. Також представника відповідача адвоката Починок О.І. приєднано до справи в системі «Електронний суд». Відзив на позовну заяву не надходив. Заява із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від ОСОБА_2 до суду не надходила.

Ознайомившись із матеріалами справи суд приходить до наступного.

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 16.08.2024 у справі № 691/925/24, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема в тому, що він, 09.08.2021 о 12 год. 50 хв., по вул. Миру, 112 у м. Городище, керуючи автомобілем ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом для забезпечення безпеки руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем LEXUS RX 350, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками.

Згідно страхового полісу № АТ5575749, станом на 09.08.2024, транспортний засіб ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 застрахований ПАТ «НАСК «Оранта».

Відповідно до висновку експерта № 104 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля LEXUS RX 350, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП 09.08.2024, складеного 30.09.2024, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX 350, д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників складає 64666,69 грн., з рахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 51772,69 грн. Вартість матеріального збитку завдана власнику автомобіля складає 51772,69 грн.

За ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормами ст. 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022 по справі № 204/5403/18 (провадження № 61-14777св21) та постанові від 26.01.2022 по справі № 465/674/19 (провадження № 61-12514св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14- 176цс18) (пункт 59), від 03.10.2018 у справі №760/15471/І5-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вище наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.09.2019 у справі № 545/425/17, від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц та від 19.07.2021 у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-І9062св20).

Із матеріалів справи вбачається, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля LEXUS RX 350, д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників складає 64666,69 грн., з рахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 51772,69 коп.

Між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» було укладено мирову угоду, яка була затверджена судом, а тому питання в частині відшкодування страховиком вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля LEXUS RX 350, д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 51772,69 коп., є закритим.

Разом із тим, фактична різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку становить 12894,00 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

Щодо стягнення моральної шкоди суд враховує наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.01.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що матеріали справи не містять доказів, що позивач ОСОБА_1 під час ДТП взагалі перебував у автомобілі LEXUS RX 350. За постановою суду від 16.08.2024, автомобілем керувала ОСОБА_3 .

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_1 договору 55/ВВ/24 Про надання медичної допомоги від 02.07.2024 та обмінної карти пологового будинку, його дружина ОСОБА_3 є вагітною.

Разом із цим, сама ОСОБА_3 з вимогою про відшкодування моральної шкоди до суду не зверталася. Матеріали справи також не містять доказів, що після ДТП остання мала тілесні ушкодження або ж симптоми, які повинні насторожити під час вагітності.

Позивач зазначає, що йому було спричинено глибокі психологічно-душевні страждання з приводу неможливості експлуатації пошкодженого автомобіля, що безпосередньо вплинуло на його звичайний ритм життя, відчуття постійного дискомфорту та виснаження. Він є особою, яка не занадто фінансово забезпечена і йому вкрай складно назбирати зачну суму грошових коштів задля купівлі даного автомобіля, який забезпечував всі життєві потреби його та сім`ї.

Із висновку експерта та фотознімків вбачається, що автомобіль має незначні пошкодження заднього бамперу, правих задніх крила і дверей, диску до заднього правого колеса, які не виключають можливості подальшого користування автомобілем.

Тому доводи позивача про спричинення йому глибоких психологічно-душевних страждань з приводу неможливості експлуатації пошкодженого автомобіля є явно надуманими і перебільшеними.

Згідно фототаблиці до висновку експерта № 104 від 30.09.2024, середня вартість автомобіля LEXUS RX 350, 2017 року виготовлення, на день проведення експертизи складала близько 35500 доларів США (тобто 1462955 грн., що становить 501 прожитковий мінімум на час проведення експертизи), тому до доводів позивача про те, що йому важко назбирати значну суму коштів, суд відноситься критично.

Також позивач, надаючи дружині в користування автомобіль, мав можливість і був зобов`язаний враховувати її стан вагітності, а також те, що користування автомобілем потенційно може завдати серйозної шкоди як самій дружині так і ненародженій дитині, однак до можливих наслідків поставився недбало.

Позивач також не надав суду доказів того, що він звертався до психолога чи лікаря-психіатра тощо з приводу глибоких психологічно-душевних страждань з приводу неможливості експлуатації пошкодженого автомобіля, відчуття постійного дискомфорту та виснаження.

Разом із цим суд враховує, що позивач отримав певні негативні емоції від пошкодження належного йому автомобіля та певні незручності, пов`язані з необхідністю витрачати час на його відновлення.

Тому суд вважає, що об`єктивним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди буде сума коштів у розмірі 1000 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину витрат за проведення експертизи в сумі 2000,00 грн., що підтверджено актом наданих послуг від 30.09.2024.

Щодо судового збору.

Позивачем було заявлено дві вимоги до двох відповідачів, тому сплачену суму судового збору слід між ними поділити 2422,40 /2=1211,20 грн.

А вже з поділеної суми, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до задоволених до нього вимог 12894+1000+2000=15894; 1211,20*15894/24894=773,31 грн.

Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 12894 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп., моральну шкоду в сумі 1000 (однієї тисячі) грн. 00 коп., половину вартості витрат на послуги судового експерта автотоварознавця у сумі 2000 (дві тисячі) грн. та понесений судовий збір у сумі 773 (сімсот сімдесят три) грн. 31 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Подорога