ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства спиртово та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,

встановила:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з Державного підприємства спиртово та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» в розмірі 390307,05 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, на підтвердження суми, яка стягується, повинен бути наданий належним чином оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, зокрема довідка бухгалтерії, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості.

Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Отже, суд видає судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право та наявності документів, що підтверджують перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати.

Заявник на підтвердження заявлених вимог подав до суду повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільнені за грудень 2024 року.

Крім того, надав повідомлення, видане ДП «Укрспирт» у грудні 2024 року, про нараховані та виплачені суми при звільненні за грудень 2024 року, згідно з яким борг підприємства на початок місяця становить 390307,05 грн.

Також надав довідку №1.11-7/73 від 23.12.2024, видану Державним підприємством спиртово та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» про те, що ОСОБА_1 дійсно працював на Державному підприємстві спиртово та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» з 09.01.2024 р. по 23.12.2024 р. на посаді уповноваженого антикорупційної діяльності. Заборгованість на 23.12.2024 становить 390307,05 грн.

Проте, ці повідомлення та довідка містять відомості станом на грудень 2024 року, а заяву про видачу судового наказу подано до суду у лютому 2025 року.

Отже, відомості/інформація цих доказів не є актуальними станом на час звернення до суду з цією заявою.

За цих обставин вважаю, що матеріали заяви не містять належних та допустимих доказів того, що заробітна плата у заявленому заявником розмірі йому не виплачена або того, що існує заборгованість саме в зазначеному заявником розмірі.

Отже, із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги на зазначену ним у тексті заяви суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Суд враховує, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу.

Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Також суд не наділений повноваженнями в межах наказного провадження здійснювати розрахунки сум.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що саме на час звернення до суду сума нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати складає 390307 грн. 05 коп.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З урахуванням вказаного приходжу до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу за цією заявою.

Згідно із ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165, 166 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства спиртово та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК