Провадження № 2/205/460/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 40 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є кредитна картка НОМЕР_1 . Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі). Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 26 травня 2024 року становить 48 110,14 грн. У зв`язку з вищезазначеним, представник позивача звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16 жовтня 2020 року у розмірі 48 110,14 грн. станом на 26 травня 2024 року, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 48 110,14 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у повному обсязі в задоволенні позовної заяви, в обґрунтування зазначивши, що вона не заперечує факт отримання в АТ «Універсал Банк» банківської картки, однак їй не було відомо чи був на ній встановлений кредитний ліміт. В анкеті-заяві відсутня інформація про те, в якій сумі встановлений кредитний ліміт і чи встановлений він взагалі, а до позовної заяви не додано документів на підтвердження факту встановлення кредитного ліміту. Як слідує з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, АТ «Універсал Банк» не входить до довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, тому доводи позивача про надання позивачу банківських послуг з застосуванням електронного цифрового підпису є безпідставними. Вказує, що 02 березня 2021 року приблизно о 15 годині 50 хвилин у неї вкрали сумку з гаманцем, в якій були банківські картки, що підтверджується витягом ЄРДР щодо кримінального провадження №0000117 від 04 березня 2021 року, і не могла користуватись картою з вказаної дати. Посилається на те, що перебіг позовної давності почався з дня, коли відповідач порушила умови договору і не повернула заборгованість 06 січня 2021 року, та закінчився 06 січня 2024 року, а з позовом до суду АТ «Універсал Банк» звернулось 04 листопада 2024 року, тобто, з пропуском строку позовної давності, оскільки представником позивача не надано до суду будь-яких достатніх та допустимих доказів щодо продовження сторонами строків виконання зобов`язань. Посилається на необхідність доведення наявності перерахування коштів та розміру заборгованості виключно первинними обліковими документами.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги, в обґрунтування зазначивши, що підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила отримання примірника договору в мобільному додатку monobank, ознайомлення та згоду з умовами договору, а також підтвердила укладання договору. У документах, що разом становлять укладений між позивачем та відповідачем договір (анкета-заява, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту) містяться всі істотні умови договору, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту згідно із ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Підписана клієнтом анкета-заява є підтвердженням укладення договору, а вказані документи формують договір про надання банківських послуг в АТ «Універсал банк», з чим погодилася відповідач шляхом її підписання. Пунктом 6 анкети-заяви відповідач просить вважати її власноручний підпис, або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис УЕП) обов`язковим під час здійснення операцій за рахунками, що відкриті або будуть відкриті їй у банку, а також у цьому пункті анкети-заяви відповідач визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах і паперових носіях. Він підтверджує, що всі наступні правочини (у т.ч. підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним з використанням простого електронного підпису або УЕП. Удосконалений електронний підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа, і сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону клієнта, на якому встановлений мобільний додаток лише після ідентифікації клієнта з використанням його смартфону, а згенерований особистий ключ клієнта захищається паролем і може бути розміщений у хмарному сховищі, і відкритий ключ розміщується в анкеті-заяві, яка підписується клієнтом. Таким чином посилання відповідача на довірчий список Кваліфікованих надавачів довірчих послуг є недоречним. Зазначає, що без погодження у мобільному застосунку «monobank» з Умовами і правилами надання банківських послуг не є можливим вхід у головне меню застосунку, без переходу в яке жодна особа не має технічної можливості проводити будь-які фінансові операції, у тому числі отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту. В момент підписання договору 16 жовтня 2020 року діяли Умови і правила обслуговування в редакції від 17 вересня 2020 року, та саме в цій редакції відповідач отримала примірники вказаних Умов у мобільному додатку в день укладення договору, а серед іншого у вказаних умовах сторони погодили порядок внесення змін до договору. Вказує, що розрахунок заборгованості є належним доказом та відповідає деталізованій виписці про рух коштів по картковому рахунку, а виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. З деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача та наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалась отриманою кредитною карткою і частково погашала утворену заборгованість, але станом на момент подання позову має заборгованість в розмірі 48 110,14 грн. Відповідно до виписки про рух коштів по картці кредитний ліміт боржника складає 40 000 грн., баланс складає (мінус) 8 110,14 грн., тобто, заборгованість складає 48 110,14 грн., яка складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 40 000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) 8 110,14 грн. Як вбачається з деталізованої виписки картка відповідача не була заблокована, а отже відповідної заяви про необхідність блокування картки нею подано не було, а відповідно до умов договору клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви клієнта, поданої до контактного центру банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування про блокування карки/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Щодо позовної давності зазначає, що в п. 9 анкети-заяви відповідач просить, щоб усе листування щодо цього договору здійснювалось через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору, а відповідачу у досудовому порядку було надіслано пуш повідомлення на мобільний додаток з вимогою сплатити борг (вимоги сплати боргу від 19 жовтня 2022 року і 28 грудня 2022 року) та інформацією про наявність заборгованості і про переведення боргу у статус «на вимогу» (пуш повідомлення кредит переведено в статус на вимог 27 січня 2023 року). Підпунктом 9.3. п. 9 розділу 1 Умов і правил обслуговування, в редакції станом на момент підписання анкети-заяви та укладення договору, зазначено: термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат банку складає 30 років.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у своїй позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку в разі неявки в судове засідання відповідача.

Відповідач надала суду клопотання в якому просила розгляд справи проводити без її участі та заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, на підставі якої відповідач отримала кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок (а. с. 10).

Положеннями п. 1 анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого ОСОБА_1 підтверджує і погоджується виконувати його умови.

Крім цього, у п. 6 підписаної відповідачем анкети-заяви вона просила вважати її власноручний підпис або його аналоги (у тому числі удосконалений електронний підпис УЕП) обов`язковим під час здійснення операцій за всіма рахунками, що відкриті або будуть відкриті в банку. З цією метою засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватись у мобільному додатку для засвідчення її дій.

Також п. п. 9, 10 вищезазначеної анкети-заяви передбачено, що ОСОБА_1 надала право та доручила банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у банку без додаткових його розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком. Все листування щодо рахунку та договору просила здійснювати через мобільний додаток або через дистанційні канали, відповідно до умов договору.

На підтвердження умов кредитування АТ «Універсал Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 до договору про надання банківських послуг (а. с. 10), витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та витяг з Тарифів за карткою Monobank в АТ «Універсал Банк» (а. с. 11-25), паспорт споживчого кредиту (а. с. 26-28), розрахунок заборгованості (а. с. 8-9).

Також з наявної в матеріалах справи виписки від 29 листопада 2024 року про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 по рахунку за період з 16 жовтня 2020 року по 26 травня 2024 року судом встановлено, що відповідач дійсно користувалась кредитними коштами та здійснювала операції, а зі змісту вказаної виписки також вбачається, що відповідачу був встановлений кредитний ліміт, який змінювався, останній раз 11 лютого 2021 року було збільшено кредитний ліміт на 10 000 грн. до 40 000 грн.; заборгованість станом на 26 травня 2024 року 48 110,14 грн.; баланс на початок періоду 30 000 грн.; баланс на кінець періоду становить - (мінус) 8 110,14 грн.; сума витрат за період 81 687,83 грн.; сума зарахувань за період 33 577,69 грн. (а. с. 92-95).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 29 листопада 2024 року ОСОБА_1 було відкрито рахунок та видано платіжну картку зі строком дії до лютого 2029 року (а. с. 96).

У матеріалах справи також наявна довідка АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого кредитного ліміту від 29 листопада 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було встановлено наступні кредитні ліміти: 16 жовтня 2020 року 30 000 грн.; 11 лютого 2021 року 40 000 грн. (а. с. 97).

Відповідно до наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 жовтня 2020 року станом на 26 травня 2024 року складає 48 110,14 грн., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 48 110,14 грн. (а. с. 8-9).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Норми ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Отже, судом встановлено, що кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , у тому числі Умови і правила обслуговування, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які були надані банком позичальнику ОСОБА_1 через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення удосконаленого електронного підпису ОСОБА_1 , як передбачено його умовами.

Також у п. 6 підписаної анкети-заяви відповідач просила вважати її власноручний підпис або його аналоги (у тому числі удосконалений електронний підпис УЕП) обов`язковим під час здійснення операцій за всіма рахунками, що відкриті або будуть відкриті в банку. З цією метою засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватись у мобільному додатку для засвідчення її дій.

Отже, після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання відкрити поточний рахунок і встановити кредитний ліміт відповідачу а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно тарифів та повернути кредит.

На підставі укладеного кредитного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, користувалась кредитними коштами та періодично погашала заборгованість, що підтверджується наданими стороною позивача доказами, зокрема, випискою про рух коштів по картці відповідача ОСОБА_1 .

Тобто, судом також встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір у електронній формі, погоджено всі його істотні умови. Вказаний договір раніше не оспорювався відповідачем та не визнавався судом недійсним.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із вказаної норми закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі №910/3105/21 зазначено, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору (постанова Верховного Суду від 04 вересня 2024 року в справі №426/4264/19).

Відповідачем не було спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки про рух коштів за рахунком ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, і яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року №75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами та частково сплачувала існуючу заборгованість за кредитом, що підтверджує факт укладення кредитного договору. В свою чергу, неодноразові поповнення кредитного рахунку, які здійснювались відповідачем, свідчать про те, що вона усвідомлювала, що винна банку грошові кошти, які використовувала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй кредитних коштів.

Щодо посилання відповідача на крадіжку її кредитної картки та неможливість користування нею з 02 березня 2021 року суд зазначає, що надані відповідачем докази, а саме витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000117, яке внесено 04 березня 2021 року, не є належним доказом таких обставин, оскільки відсутні відомості щодо звернення відповідача до АТ «Універсал Банк» з відповідною заявою про блокування картки у зв`язку з крадіжкою її банківської картки.

Крім того, зі змісту деталізованої виписки по рахунку вбачаються неодноразові поповнення рахунку від імені відповідача після 02 березня 2021 року.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі №904/5726/19 у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року №913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, а тому заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16 жовтня 2020 року у розмірі 48 110,14 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо застосування позовної давності до вимог позивача за вказаним позовом, суд зазначає наступне.

Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

Частинами 1-3 статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Згідно із ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Частини 3,4 статті 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказаний правовий висновок щодо строку позовної давності наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року по справі №457/462/16-ц.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22.10.1996; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29.01.2013).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Разом з тим, суд бере до уваги, що згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України встановлений карантин.

Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383 до 30 червня 2023 року.

Крім того, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з відповідним позовом до суду, а тому посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 3 028 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 526, 599, 610, 612, 614, 615, 627, 628, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1054, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16 жовтня 2020 року в розмірі 48 110,24 грн., а також понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 3 028 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко