Номер провадження 2/725/2292/24
04.02.2025 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівців
головуючого судді - Нестеренко Є.В.
секретаря судового засідання - Кочут М.В.
25.11.2024 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Малого приватного виробничо-комерційного підприємства «Світязь» про виділення в натурі частки із спільної часткової власності.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що на підставі договору дарування від 23.10.2021 року ОСОБА_1 стала власником 20/100 часток приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . До складу майна 20/100 частин входить нежитлова будівля, а саме майстерня літ. Г, загальною площею 227,70 кв. м.
Вказує, що з приводу користування, утримання та збереження наведеного спільного майна постійно виникають питання, які вирішити за взаємною згодою із усіма співвласниками не завжди є можливість, через фактичну їх відсутність у місті, у зв`язку із цим у позивача виникла необхідність звернутись до суду із позовною заявою про виділення в натурі частки у спільній частковій вланості.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду та призначено у справі підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.01.2025 підготовче провадження закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.
До початку судового засідання позивач, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо прийняття заочного рішення.
У судові засідання відповідачі не з`явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомили, відзиву не подали.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).
Із матеріалів справи вбачається, що за договором дарування 20/100 часток нежитлових будівель 23 жовтня 2022 року Мале приватне виробниче-комерційне підприємство «Світязь» передало у власність ОСОБА_1 будівлю майстерню літ. Г, загальною площею 227,70 кв. м., що складає 20/100 часток нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_4 . (а. с. 10)
Даний факт підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності із індексним номером витягу 280914585. (а. с. 9)
Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна розмір часток нерухомого майна, а саме приміщень, нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_4 : Мале приватне виробничо-комерційне підприємство «Світязь» - 63/100 частки; ОСОБА_1 20/100 частки; ОСОБА_2 10/100 частки; ОСОБА_3 3/100 частки. (а. с. 11-13)
Відповідно до висновку Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації №1002 від 19.05.2023 року ОСОБА_1 є власником 20/100 частин нежитлових будівель та споруд на АДРЕСА_4 на підставі договору дарування від 23.10.2022 року. У склад 20/100 частин входить нежитлова будівля майстерні літ. Г площею 227.7 кв. м. Даний об`єкт є ізольованим, відсутні місця загального користування з іншими співвласниками та є окремим об`єктом нерухомого майна. (а. с. 19)
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності до положень ст. ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Так, ч.1 ст.364 ЦК України, передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні.
Підпунктом "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду У країни від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", роз`яснено, що при поділі будинку в натурі, який є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення є ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. Поділ об`єкту нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та наданням кожному об`єкту поштової адреси.
У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13, зроблено висновок, що «у разі виділу, співвласник, отримує свою частку у майні в натурі вибуває зі складу учасників спільної власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним заходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Враховуючи вищевикладене, на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 356, 358, 364 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Виділити в натурі ОСОБА_1 із нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_4 , як окремий об`єкт нерухомого майна цілою часткою (1/1) в приватну власність належну частку нежитлових будівель по АДРЕСА_4 , а саме будівля майстерні літ. Г, загальною площею 227.7 кв. м.
Право спільної часткової власності на нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_4 , а саме будівлю майстерні літ. Г, загальною площею 227.7 кв. м. - припинити.
Заочне рішення може бути переглянуте Першотравневим районним судом м. Чернівці, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Заява про перегляд заочного рішення повинна відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом безпосереднього подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко