ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1509/24

Головуючий у першій інстанції Кравчук М.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/222/25

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 адвокат Куліш Юрій Анатолійович,

на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2024 року; час, місце постановлення і дата складання повного її тексту: 11.11.2024, с-ще Ріпки,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 р. представник ОСОБА_1 адвокат Куліш Ю.А. звернувся до суду з заявою, в якій просив для реалізації права ОСОБА_1 на пільгу зі сплати земельного податку встановити, що посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане Чернігівською обласною державною адміністрацією 03.09.1998 на ім`я ОСОБА_2 , належить їй - ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с-ща Замглай, Ріпкинського р-ну, Чернігівської обл., РНОКПП НОМЕР_2 . Заява обґрунтовується тим, що у власності заявниці є земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4 га з кадастровим номером :02:001:0361, яка знаходиться на території Вишнівського старостинського округу Ріпкинської селищної ради (раніше - Вишнівської сільської ради). В серпні 2024 р. ОСОБА_1 отримала податкове повідомлення-рішення про сплату земельного податку в сумі 846 грн 26 коп. за 2024 рік за належну їй земельну ділянку. Остання звільнена від сплати земельного податку як така, що має статус постраждалої від Чорнобильської катастрофи. Тому вона звернулася до Ріпкинської державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області та надала вищевказане посвідчення постраждалої від Чорнобильської катастрофи. В Податковій інспекції їй повідомлено, що прізвище особи, якій видано це посвідчення - « ОСОБА_4 », не відповідає дошлюбному її прізвищу « ОСОБА_3 ». В Департаменті соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 роз`яснили, що посвідчення постраждалої від Чорнобильської катастрофи їй не може бути замінене, оскільки чинним на поточну дату Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551, не передбачено видачі посвідчень постраждалим категорії 4 (такі бланки відсутні). Незбіг написання прізвища заявниці в документах, що стали підставою для видачі посвідчення серії НОМЕР_1 , та в її паспорті, діючому на дату видачі посвідчення, пов`язаний з технічними помилками, допущеними посадовими особами при складанні цих документів.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України. Постановляючи її, суд виходив з того, що з поданої до суду заяви ОСОБА_1 вбачається спір, що виник між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень в процесі реалізації заявником права на заміну посвідчення особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, який повинен вирішуватися у позовному провадженні.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Куліш Ю.А. просить скасувати вказану ухвалу і направити справу для продовження її розгляду до суду І інстанції. Доводи скарги зводяться до того, що висновок про наявність у заявника спору про право є передчасним, оскільки Департаментом соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації не заперечується факт наявності у ОСОБА_1 статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, а відмова у задоволенні вимоги ОСОБА_1 зумовлена відсутністю наразі у Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженої форми бланку посвідчення категорії 4. Тож звернення до суду в порядку адміністративного судочинства не призведе до захисту прав заявниці.

Від ОСОБА_1 та її представника адвоката Куліша Ю.А. надійшли заяви про розгляд справи без їх участі і про підтримання апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

Згідно з копією посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , його видано 03.09.1998 Чернігівською обласною державною адміністрацією ОСОБА_2 ; воно діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю (арк. 15).

У довідці виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Чернігівського р-ну Чернігівської обл. від 30.09.2024 № 96, виданій ОСОБА_1 , вказано, що вона дійсно постійно проживає з 26.04.1986 по час видачі довідки на території с-ща Ріпки; відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 (зі змінами), с-ще Ріпки до 31.12.2014 відносилося до зони посиленого радіологічного контролю (копія довідки - арк. 16).

З копій свідоцтва про народження та про одруження заявника вбачається, що дошлюбне прізвище ОСОБА_1 Сітобудська (арк. 23, 24).

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.

Відповідно до п. 281.1.5 ст. 281 Податкового кодексу України, фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають пільги щодо сплати земельного податку для фізичних осіб.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII:

- виключено з категорій зон радіоактивно забруднених територій виключено зону посиленого радіоекологічного контролю (4 зона) у зв`язку з втратою чинності абз. 5 ч. 2 ст. 2 «Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій» Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- виключено з Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» статтю 23 (у її редакції станом на 01.01.2013), якою передбачались компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4. Зокрема вона встановлювала, що особи, які постійно проживають та постійно працюють або постійно проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, та особи, які постійно працюють, але не проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, отримують пільги щодо сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Тобто наразі не надаються пільги щодо сплати земельного податку фізичним особам, які внесені до осіб категорії 4, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому факт належності ОСОБА_1 посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , виданого 03.09.1998 Чернігівською обласною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_2 , не підтвердить (не посвідчить) права ОСОБА_1 на пільгу зі сплати земельного податку, який належить до сплати у зв`язку з перебуванням у її власності земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0361. Отже встановлення факту належності ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) посвідчення, про яке йдеться, не тягне за собою підтвердження її права на пільги із сплати земельного податку. Тож встановлення цього факту для мети, яку вказано у заяві до суду, він не має юридичного значення.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом ч. 1, п. 5 ч. 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема й встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 орієнтує суди нижчих ланок на таке:

1) справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів;

2) при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній.

В оскаржуваній ухвалі не зазначено, з ким у заявника виник (мається) спір про право, в чому він полягає та чим підтверджується його наявність. Ні з заяви, ні з доданих до неї доказів апеляційний суд такого не вбачає. Отож оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням вищевказаних норм права, що регулюють спірні правовідносини.

В силу наведеного оскаржувана ухвала в частині висновку про відмову у відкритті провадження у справі є вірною, але мотиви, з яких місцевий суд дійшов цього висновку, є хибними. Тож вона підлягає відповідній зміні в цій частині.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 186 п. 1 ч. 1, 374, 375, 376 ч. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Куліша Юрія Анатолійовича задовольнити частково

Ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2024 року змінити в частині мотивів її постановлення та відмовити у відкритті провадження у справі з мотивів, наведених у цій постанові.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її складення.

Дату ухвалення постанови визначено згідно з приписом ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Головуючий: Судді: