Єдиний унікальний номер 725/906/25
Номер провадження 4-с/725/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фроляк О.П.,

приватного виконавця Коломієць В.К.,

та представника стягувача Калмикової С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В.К. в рамках виконавчого провадження ВП №76997592, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вище вказаною скаргою в обґрунтування якої посилався на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.11.2024 року стягнуто з нього на користь АТ «Ощадбанк» кошти в загальній сумі 3 599 937,00 грн., з яких: 3 415 500 грн. як кошти, отримані ОСОБА_1 без відповідної правової підстави; 184 437,00грн. пеня, нарахована згідно ч. 4 ст. 88 Закону України «Про платіжні послуги», а також витрати пов`язанні із сплатою судового збору в сумі 55 342,00 грн. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16.01.2025 року вказане рішення залишено без змін. Натомість, ним було подано касаційну скаргу на вказані судові рішення та ухвалою Верховного суду від 27.01.2025 року було відкрито касаційне провадження та зупинено виконання судового рішення від 07.11.2024 року.

Не зважаючи на наявність вказаної ухвали, приватний виконавець 27.01.2025 року о 17 год. 08 хв. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76997592, а також постанови про арешт коштів боржника, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди.

Таким чином, вважає, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження та винесені постанови при наявності та всупереч ухвали Верховного Суду, якою зупинено виконання рішення по справі, а тому звернувся до суду з даною скаргою та просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2025 року ВП №76997592; скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.01.2025 року ВП №76997592; скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.01.2025 року ВП №76997592; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 27.01.2025 року ВП №76997592.

На вказану скаргу надійшли письмові заперечення стягувача, в яких представник АТ «Ощадбанк» просила відмовити в задоволені скарги, вказуючи на те, що судове рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, набрало законної сили 16.01.2027 року та своєчасно звернуте стягувачем до примусового виконання, а приватний виконавець, встановивши відсутність підстав передбачених п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження та одночасно з винесення такої постанови також прийняв рішення про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, а також керувався нормами абз. 3 ст. 56 Закону України «про виконавче провадження», накладаючи арешт на майно боржника. Звертала увагу, що про наявність ухвали суду касаційної інстанції, якою було зупинено виконання судового рішення, приватному виконавцю на момент прийняття оскаржуваних постанов не було відомо та про її наявність останній дізнався 03.02.2025 року, отримавши копію такої ухвали разом з клопотанням боржника про зупинення виконавчого провадження. Таким чином, 03.02.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

В рамках судового розгляду даної скарги судом було витребувано та досліджено в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження ВП № 76997592, крім того приватний виконавець в судовому засіданні долучив до матеріалів справи копії матеріалів вказаного виконавчого провадження.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, а за змістом ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка боржника, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Приватний виконавець в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вказуючи на те, що при надходження заяви стягувача та відповідного виконавчого листа на примусове виконання не було підстав повертати виконавчий лист та будь-яких інших причин, які б перешкоджали відкриттю виконавчого документа до виконання. Про ймовірне існування ухвали суду касаційної інстанції стало відомо з тексту клопотання боржника від 30.01.2025 року, натомість копії відповідного судового рішення до клопотання долучено не було і лише 03.02.2025 року, отримавши копії ухвали про зупинення виконання рішення, ним було прийнято рішення про зупинення виконавчого провадження та на даний час жодні виконавчі дії не вчиняються.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, надала суду пояснення аналогічні змісту письмових заперечень.

Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, судом встановлено, що 27.01.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В.К. винесено постанову про відкриття виконавчого ВП №76997592 з примусового виконання виконавчого листа №725/8630/23 виданого 24.01.2025 року Першотравневим районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» кошти в сумі 3599937 грн., а також судовий збір в сумі 55342 грн.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

Крім того, цього ж дня в рамках вказаного виконавчого провадження ВП №76997592 приватний виконавець також виніс постанови про розмір мінімальних витрат виконавчогопровадження, стягнення з боржника основної винагороди від 27.01.2025 року та про арешт коштів боржника, що узгоджується із положеннями: ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна; ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» згідно з якою приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); п. 2 Розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень відповідно до якої витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження, виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даною скаргою, вважає, що вказані вище постанови підлягають скасуванню, оскільки ухвалою Верховного суду від 27.01.2025 року зупинено виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07.11.2024 року, яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 16.01.2025 року, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, натомість з такими твердженнями заявника суд не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою від 03.02.2025 року приватним виконавцем зупинено вчинення виконавчих дій, що відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За змістом ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Слід зауважити, що із досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 03.02.2025 року, отримавши копію ухвали Верховного суду від 27.01.2025 року, яку боржник долучив до свого повторного клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій, приватний виконавець зупинив виконавче провадження.

При цьому, слід зазначити, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. Натомість, п. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» наведено виключний перелік підстав за наявності яких виконавчий документ не приймається до виконання, а повертається стягувачеві серед яких відсутня така підстава як наявність ухвали суду про зупинення виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Натомість, за наслідками розгляду даної скарги не встановлено порушення прав заявника з боку приватного виконавця, з огляду на вказані вище обставини.

Згідно ч. 3 ст. 447 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, в задоволені скарги слід відмовити.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 55,124 Конституції України, ст.ст. 4,19, 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В.К. в рамках виконавчого провадження ВП №76997592 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений 26.02.2025 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна