Справа № 504/4036/24
Номер провадження 2/504/1385/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

секретаря Коцар А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, родинних відносин, про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом у якому просила: встановити факт, що вона ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за не нею право на земельну частку (пай).

У обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Кіровська птахофабрика», яке належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0132057, зареєстрованого 17.12.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів за №57. Позивачка вступила в управління спадковим майном і фактично прийняла спадщину після смерті рідного дядька. Інших спадкоємців немає.

Представник позивача адвокат Поночовная Т.Б. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримає позовні вимоги та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не подавав, у зв`язку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача.

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

В ході розгляду справи судом були допитані свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які показали суду, що позивач є рідною племінницею ОСОБА_2 .

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, покази свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0132057 ОСОБА_2 на підставі рішення Комінтернівської районної державної адміністрації від 02 грудня 1996 року № 952 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика» розміром 2, 31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 17.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №57.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Листом державного нотаріуса Лиманської районної нотаріальної контори Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України повідомлено позивачу, що підстав для закликання її до спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 неможливо, оскільки не надані документи, підтверджуючи родинні відносини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст..549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1 , займалась похованням померлого ОСОБА_2 , фактично вступила в управління спадковим майном, що підтверджується показами свідків.

Задовольняючи позов в частині встановлення юридичного факту, виходив з того, що в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалюючи рішення суд зазначає, що через розбіжності у документах на підтвердження ступеню родинних зв`язків, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1 ст.315ЦПКУкраїни та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

В постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами.

Згідно роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.

До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:

1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Задовольняючи позов в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом суд виходив з наступного.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 як племінниці та рідного дядька повністю підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками.

Також показами свідків підтверджується фактичне прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті рідного дядьки ОСОБА_2 , оскільки позивач після смерті вступила в управління спадковим майном померлого.

Оскільки, смерть спадкодавця ОСОБА_2 наступила до 01.01.2004р., тому до даних правовідносин застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Вирішуючи питання позовної вимоги щодо визнання права за земельну частку (пай), суд виходить з наступного:

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК (2768-14).

Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст..ст. 15,16 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, родинних відносин, про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме, прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною племінницею ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНП НОМЕР_3 , право на земельну частку (пай) розміром 2, 31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика», місцезнаходження: село Трояндове (колишня назва Кірове) Одеського району Одеської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів

Суддя : Вінська Н. В.