печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4605/24-ц
21 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Матійчук Г.О.
секретар судового засідання Музика В. П.
справа №757/4605/24-ц
учасники справи:
відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
розглянувши заяву представника позивача - адвоката Пікуліна Р. М. про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №757/4605/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, -
представник позивача - адвокат Пікулін Р. М.
представник відповідача - адвокат Дем`янов І. Ю.
17.02.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Пікуліна Р. М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 72 104, 31 грн.
В обґрунтування поданої заяви зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2025 року, справа №757/4605/24-ц позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів - задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 288 224, 30 грн; стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір у розмірі 2 882, 24 грн.
Вказує, що судом не вирішене питання про стягнення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим представником позивача в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України подано заяву про надання доказів судових витрат, в тому числі на правничу допомогу, у п`ятиденний строк після ухвалення рішення.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 19.02.2025 року вказану заяву передано у порядку виконання для розгляду судді Матійчук Г.О.
Суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення у справі без виклику сторін.
Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Крім того, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2025 року, справа №757/4605/24-ц, позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів - задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 288 224, 30 грн; стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір у розмірі 2 882, 24 грн.
Вказаним рішенням також встановлено позивачу, його представнику строк для надання доказів сплати судових витрат, пов?язаних із наданням правничої допомоги, протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
17.02.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Пікуліна Р. М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000, 00 грн.
Відповідно до довідки про доставку до електронного кабінету представник позивача - адвокат Пікулін Р. М. отримав копію рішення - 15.02.2025 року.
Таким чином, враховуючи, що закінчення строку припадає на вихідний день, то у відповідності до ч. 3 ст. 124 ЦПК України останнім днем строку у даному випадку є перший після нього робочий день 17.02.2025 року, суд приходить до висновку, що представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі у межах строку, визначеного рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2025 року, справа №757/4605/24-ц.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ч. ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У разі неспівмірності розміру витрат на правову допомогу суд самостійно визначає розмір судових витрат (постанова Верховного Суду від 08.02.2022 року, справа №160/6762/21).
Судом встановлено, що 16.11.2023 року між адвокатом Пікуліним Романом Миколайовичем, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність №3882 від 13.04.2011 року, та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги №57 (а. с. 172).
Відповідно до п. 2.10. Договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату правові послуги з розрахунку 100 доларів США за кожну годину витраченого часу адвокатом на виконання Договору про надання правової допомоги №57 від 16.11.2023 року згідно відповідного акту виконаних робіт.
Сума, що підлягає сплаті за цим Договором у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день підписання акту прийняття-передачі послуг за договором про надання правової допомоги №57 від 16.11.2023 року (п. 2.11. Договору).
Відповідно до розрахунку гонорару (винагороди адвоката) за Договором про надання правової допомоги №57 від 16.11.2023 року ОСОБА_1 надано наступні послуги із зазначенням їх вартості:
3.1. ознайомлення з матеріалами справи - 2 089, 98 грн;
3.2. консультація - 1 671, 98 грн;
3.3. складення та направлення адвокатського запиту до ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області - 2 089, 98 грн;
3.4. складення та направлення адвокатського запиту до ПрАТ «ВФ Україна» - 4 806, 95 грн;
3.5. складення та направлення адвокатського запиту до АТ «Державний ощадний банк України» - 5 224, 95 грн;
3.6. складання позовної заяви про захист прав споживачів та направлення до суду через систему електронного суду - 31 349, 70 грн;
3.7. ознайомлення з відзивом та додатками на позовну заяву - 7 314, 93 грн;
3.8. складення відповіді на відзив та її подання до суду через систему електронного суду - 5 851, 94 грн;
3.9 ознайомлення з матеріалами кримінального провадження - 6 687, 94 грн;
3.10. складання та направлення клопотання про долучення доказів через систему електронного суду - 5 015, 95 грн.
Загальний розмір гонорару (винагороди адвоката) за Договором про надання правової допомоги №57 від 16.11.2023 року складає 72 104, 31 грн (а. с. 173-174).
16.02.2025 року ОСОБА_1 підписано рахунок на оплату послуг адвоката вартістю 72 104, 31 грн (а. с. 175).
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши до розрахунку гонорару (винагороди адвоката), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку представник позивача - адвокат Пікулін Р. М. просить стягнути із відповідача за розгляд справи є завищеним, оскільки такий розмір не відповідає складності справи, наданим адвокатом обсягом послуг та не відповідає критерію розумності.
Пунктом 3.1. розрахунку представник позивача визначає надану послугу - ознайомлення із матеріалами справи 16.11.2023 року, яку суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає відшкодуванню, оскільки остання надана ще до подання позову до суду, жодних даних що це за справа та яких правовідносин вона стосується суду не надано.
Також, суд критично оцінює включення до розрахунку витрат на правничу допомогу щодо складення та направлення адвокатського запиту до ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (п. 3.3.), складення та направлення адвокатського запиту до ПрАТ «ВФ Україна» (п. 3.4.), складення та направлення адвокатського запиту до АТ «Державний ощадний банк України» (п. 3.5.), оскільки жодних доказів надання вказаних послуг представником позивача не надано, як і не надано доказів, що вказані послуги надавались в межах розгляду даної справи, а матеріали справи не містять ні копій вказаних адвокатських запитів, ні відповідей на них, тому суд прихоить до висноку, що витрати на визначені п. 3.3., 3.4., 3.5. розрахунку гонорару (винагороди адвоката) за Договором про надання правової допомоги №57 від 16.11.2023 року ОСОБА_1 не підлягають відшкодуванню.
Щодо наданої адвокатом послуг з надання консультації (п. 3.2.), то суд зазначає, що вказана послуга хоч і виділена як окрема послуга, однак вона фактично охоплюються послугою з підготовки позовної заяви, а отже її слід розглядати в контексті разом із послугою складання позовної заяви про захист прав споживачів та направлення до суду через систему електронного суду, визначеною п. 3.6.
Так, відповідно до п. 3.2. та п. 3.6. загальний час та вартість наданих послуг становить 7, 9 год. вартість 33 439, 68 грн, які суд вважає є неспівмірними зі складністю справи, тому підлягає зменшенню до 20 000, 00 грн.
Крім того, суд зазначає, що представник позивача пунктом 3.7. визначає послугою - ознайомлення з відзивом та додатками на позовну заяву, що є необґрунтованим, оскільки дане ознайомлення з відзивом охоплюється послугою складення відповіді на відзив, визначеною п. 3.8., а відшкодування послуги про ознайомлення з додатками на позовну заяву, з огляду на те, що саме представником позивача було подано вказані додатки є безпідставними.
Щодо складення відповіді на відзив та її подання до суду через систему електронного суду (п. 3.8), то суд вважає вартість вказаної послуги теж завищеною з огляду на те, що правова позиція під час написання відповіді на відзив вже була сформована та не потребувала додаткового вивчення матеріалів справи чи аналізу судової практики, а отже відшкодування вартості вказаної послуги підлягає зменшенню до 2 000, 00 грн.
Також, суд вважає безпідставною заявлену до відшкодування послугу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яка визначена п. 3.9., оскільки остання не відноситься до представництва інтересів позивача в межах цивільної справи №757/4605/24-ц.
Щодо послуги з складання та направлення клопотання про долучення доказів через систему електронного суду (п. 3.10.), то суд вважає, що написання та подання (направлення) до суду клопотання про долучення доказів у справі не потребували великої кількості часу та здійснення великого обсягу робіт, а відтак, розмір витрат на вказані послуги підлягає зменшенню до 1 000, 00 грн.
Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, засад розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката Пікуліна Р. М. в розмірі 23 000, 00 грн, такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та відповідає критерію реальності понесення таких витрат, розумності і справедливості.
На підставі викладеного та керуючись ст. 59 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 270, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача - адвоката Пікуліна Р. М. про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №757/4605/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове судове рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №757/4605/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів.
Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000, 00 грн.
В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», адреса: вул. Госпітальна, 12-Г, м. Київ, 01001, .

Суддя Г. О. Матійчук