Справа № 143/1077/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
20.02.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гуцола М.П.
з участю секретаря судових засідань Москаленко С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
короткий зміст позовних вимог.
10.12.2024 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.03.2017 по справі 143/262/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2017 і до досягнення дитиною повнолітня. Станом на сьогоднішній день призначений розмір аліментів є недостатнім для належного виховання дитини, що зумовлено погіршенням матеріального стану позивача, яка не працює та займається навчанням та вихованням дітей. Також позивач вказує, що з моменту присудження аліментів змінилося матеріальне становище відповідача, він є військослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 , де отримує регулярний дохід, є здоровою, працездатною людиною, тому він має можливість краще забезпечувати потреби дитини.
З огляду на усе вищевикладене, позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми на частку від його доходу, у зв`язку із чим і звернулась до суду з відповідним позовом.
Рух справи, позиція суду.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 13).
Ухвалою суду від 13.12.2024 вказаний позов залишено без руху та позивачу надано п`ятиденний термін для усунення вказаних у ухвалі суду недоліків (а.с. 14).
23.12.2024 на виконання ухвали суду від 13.12.2024 позивачем подано до суду оновлену позовну заяву (а.с. 17-19).
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 24.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання на 30.01.2025 (а.с. 21).
30.01.2025 розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін.
20.02.2025 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи.
Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 32).
Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином в силу пункту 3 ч.8 ст 128 ЦПК України, де зазначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 24, 29-30, 31). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не надіслав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Короткий зміст фактичних обставин справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5)
За рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.03.2017, яке набрало законної сили 28.03.2017, по справі 143/262/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2017 і до досягнення дитиною повнолітня (а.с. 9).
Позивач вказує, що стягуваних за рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області аліментів на утримання сина недостатньо та вони не забезпечують дитині належного рівня її життєзабезпечення.
Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації від 28.09.2022, що підтверджується довідкою з військової частини № НОМЕР_1 від 02.03.2023 (а.с. 11).
Матеріальний стан ОСОБА_1 значно погіршився, як слідує з довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України заробітну плату ОСОБА_1 у 2023-2024 не отримувала, є непрацюючою (а.с. 6-8).
Вказані обставини відповідачем не оспорені.
Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.
Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України) .
Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 Сімейного кодексу України).
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14.
Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей182-184,192 СК України.
Зазначену позицію висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 152/100/18.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з огляду на наступне.
Сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
В зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`відповідно до ст. 192 СК Українирозмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне.
З аналізу ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені уст. 182 СК України.
Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Разом з тим, судом встановлено, що підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів є покращення матеріального становища відповідача, який має постійний та стабільних дохід.
Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 , яка буде стягуватися як аліменти на утримання малолітньої дитини, суд враховує стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище, який є військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 та отримує постійний дохід, а тому суд дійшов висновку, що спосіб стягнення та розмір аліментів підлягає зміні (збільшенню) та з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову щодо вимоги про збільшення розміру аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. позов задоволено повністю, а тому оплату судового збору необхідно покласти на відповідача, та стягнути з нього судовий збір у вказаному розмірі в дохід держави.
На підставі ст.ст.141,150,180-183,192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10,12, 13, 76-82,141, 263-265,273 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.
Змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.03.2017 по справі 143/262/17 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
З дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.03.2017 по справі 143/262/17 про стягнення аліментів, та виконавчий лист повернути до суду після завершення виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Погребищенського районного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя