Справа № 680/521/24
№2/680/19/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді - Яцини О.І.,

за участі секретаря судового засідання - Стандрійчук М.П.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який поданий її представником адвокатом Солов`єм Олександром Васильовичем до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у свою чергу прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1

Позивачка спадщину прийняла, однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

09 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів.

02 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів.

03 грудня 2024 року ухвалою суду витребувано докази по справі.

Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року витребувано докази по справі.

21 січня 2025 року представник позивачки подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме відмовився від позовної вимоги про встановлення юридичного факту від якого залежить виникнення прав на спадкове майно у ОСОБА_1 факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вони є мамою та сином.

Ухвалою суду від 22 січня 2025 року прийнято заяву представника позивачки про відмову від даної позовної вимоги.

Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують.

Від відповідача Новоушицької селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову.

Інших заяв чи клопотань не надходило.

У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.108).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.12).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 (а.с.119 на звороті).

Даними виписки з погосподарської книги №1 за 1991-1995 роки, за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова двору - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_2 , невістка - ОСОБА_5 , онука - ОСОБА_6 (а.с.22 на звороті, 23).

Відповідно до відомостей БТІ, право особистої власності на вказане домоволодіння за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстровано на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Зеленокуриловецької сільської ради 04 квітня 1996 року, тобто після її смерті (а.с.16 на звороті).

Таким чином наявність спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 до складу якого увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 підтверджене належними доказами та ніким не заперечується.

ОСОБА_2 04 квітня 1996 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку 0,26 га, що знаходиться в с. Зелені Курилівці Новоушицького району Хмельницької області після смерті ОСОБА_3 (а.с.17).

Даними спадкової справи №39/1996 підтверджується, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся її син ОСОБА_2 , який отримав свідоцтво про право на спадщину (а.с.117-124).

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28 травня 2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем після якої був син ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, оскільки право власності в БТІ за ОСОБА_3 було зареєстровано 04 квітня 1996 року (після її смерті) (а.с.13,13 на звороті).

25 лютого 2025 року представник позивачки подав повідомлення приватного нотаріуса, у якому нотаріус зазначив вірну дату смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 замість невірної ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посилаючись на п.4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та за відсутності документів необхідних для оформлення спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , нотаріус зазначає про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Отже, нотаріусу не надано належним чином оформлені документи, передбачені вимогами чинного законодавства, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , яка уклала шлюб із ОСОБА_7 , змінивши прізвище на ОСОБА_8 (а.с.53, 53 на звороті).

До дня смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 (а.с.54 на звороті). Разом із ним проживали у даному домогосподарстві дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_7 , онука ОСОБА_9 (а.с.55).

ОСОБА_2 заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с.9).

Із матеріалів спадкової справи №96-2014 видно, що позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_5 (дружина померлого) подала заяву про відмову від спадщини. На ім`я позивачки видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 (а.с.47-60).

Висновком про вартість майна, а саме житлового будинку садибного типу з будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , становить 116383 гривень (а.с.24 на звороті).

Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, (а.с.13,13 на звороті).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Як було встановлено в судовому засіданні власником спадкового майна (спадкодавцем), що підлягає спадкуванню є ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і яким 18 травня 2005 року було складено заповіт на вищевказане спадкове майно на ім`я позивачки.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке належало ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зібрані по справі докази вказують, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину. До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , серед іншого, входить житловий будинок та господарські будівлі в АДРЕСА_1 . Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивачки на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивачки, як спадкоємиці, шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами: житловий будинок 1967 року забудови, веранди 1970 року забудови, прибудова 1990 року забудови, літня кухня 1969 року забудови, сарай 1972 року забудови, господарська будівля 1987 року забудови, погріб 1976 року забудови, сарай 1988 року забудови, гараж 1990 року забудови у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Новоушицька селищна рада Хмельницької області, місцезнаходження с-ще Нова Ушиця, вул. Подільська, 17, Хмельницької області, .

Суддя О. І. Яцина