Справа № 486/1324/24
Провадження № 2-о/486/5/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

присяжних Аксьонова М.В., Тучкової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про оголошення фізичної особи померлою (загиблою),

ВСТАНОВИВ:

12.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи, а саме сина ОСОБА_4 , загиблим під час виконання службових обов`язків.

Заяву обгрунтувала тим, що вона є матір`ю військовослужбовця в/ НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який зник безвісті під час виконання службових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу с.Тошківка Луганської області. Посилаючись на те, що актом про проведення службового розслідування та витягом з ЄРДР встановлено, що її син зник безвісті, але вона не має можливості отримати свідоцтво про смерть, грошову компенсацію від держави та оформити спадщину, просила суд визнати її сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим (загиблим) ІНФОРМАЦІЯ_1 під час здійснення заходів забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території Луганської області.

Ухвалою суду від 22.08.2024 року заява була залишена без руху для усунення недоліків.

09.09.2024 до суду надійшла уточнена заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), про оголошення фізичної особи померлою (загиблою).

10.09.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку окремого провадження, до участі у справі в якості заінтересованих осіб залучено військову частину НОМЕР_1 та Міністерство оборони України.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у цивільній справі №755/11021/22.

Ухвалою суду від 10.01.2025 року поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд.

04.02.2025 представником Міністерства оборони України надані письмові додаткові пояснення у справі, в яких останній посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду України від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22, наголошує, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, а з урахуванням конкретних обставин справи не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної гибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель, якщо така подія хоча і є наслідком бойових дій, проте сталася не на території активних бойових дій. Просив врахувати, що н.п.Тошківка належить до територій, тимчасово окупованих російською федерацією, що ускладнює питання розшуку фізичної особи, ця територія не була звільнена, на ній не проводились евакуаційні та оперативно-розшукові заходи чи слідчі дії правоохоронних органів України. Вважає, що шестимісячний строк обчислюється від дати закінчення бойових дій, коли сторони повертатимуть одна одній військовополонених, нададуть доступ до місць бойових дій для проведення пошукових робіт тощо, а для сімей зниклих безвісти військовослужбовців передбачено соціальні пільги та гарантії, зокрема виплата таким особам грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця. З урахуванням викладених обставин просив відмовити в задоволенні заяви.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заяву у повному обсязі.

Представник заявника адвокат Коробкова О.О. підтримала заяву, просила її задовольнити з врахуванням правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 11.12.2024 року, також просила врахувати наявну аналогічну судову практику відносно військовослужбовців, які зникли безвісти в районі н.п. Тошківка Луганської області.

Заінтересована особа ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи Південноукраїнського (до перейменування Южноукраїнського) відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), начальник відділу Нагорна Н.М., в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, у клопотанні також зазначила про відсутність заперечень по суті заяви.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_3 в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, засобами телефонного зв`язку повідомив про неможливість участі в судовому засідання у зв`язку з участю в судовому засіданні в іншій справі.

Суд вважає можливим проводити судове засідання у відсутності представників Південноукраїнського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) тавійськової частини НОМЕР_3 , оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення справи.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Щодо суб`єктного складу учасників справи в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 від14.02.1976 року (а.с.5).

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.02.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.34). Від даного шлюбу ОСОБА_4 мав доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 від 04.10.2011 року (а.с.35). Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 від 16.11.2023 року ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.38)

Від ІНФОРМАЦІЯ_4 заявниця отримала сповіщення сім`ї №157 від 25.08.2022 року, що старший солдат ОСОБА_4 , старший стрілець першого механізованого взводу другої механізованої роти забезпечення підвозу боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 18.06.2022 року під час артилерійського обстрілу та бойового зіткнення з військами російської федерації у районі населеного пункту Тошківка Луганської області ВОП «Отчаяний» при перевірці особового складу виявився відсутнім, станом на день сповіщення рахується безвісти зниклим, проводяться пошуки свідків, які могли б спростувати факт потрапляння в полон чи загибелі (а.с.9).

25.06.2022 року ОСОБА_1 звернулася до ВП №3 РУП ГУНП в Миколаївській області із заявою, в якій просила встановити обставини зникнення та місцезнаходження сина ОСОБА_4 . В цей же день були внесені відомості в ЄРДР за ознаками ч.1 ст.115 КК України, органом досудового розслідування визначено Головне управління Національної поліції України в Луганській області (а.с.6). Згідно повідомлення про продовження досудового розслідування від 20.03.2023 року місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено, він вважається безвісти зниклим.

Відповідно до Акту проведення службового розслідування за фактом безвісного зникнення 18.06.2022 року військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_8 , старшого лейтенанта ОСОБА_9 , солдата ОСОБА_10 , старшого солдата ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_11 , солдата ОСОБА_12 (а.с.13-20) ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу н.п.Тошківка Луганської області відбувся масований артилерійський обстріл позиції військової частини НОМЕР_1 , а також вогневе зіткнення з ворожими силами збройних сил російської федерації, що здійснювалося силами та засобами особового складу військовослужбовців вч НОМЕР_1 . Під тиском переважаючих сил противника військовослужбовці НОМЕР_7 були витіснені на околиці н.п.Тошківка Луганської області. Під час припинення вогню була проведена перевірка особового складу і виявлено відсутність вищевказаних військовослужбовців. Також актом встановлено, що зазначені військовослужбовці, серед яких був ОСОБА_4 , на позиції перебували в засобах захисту, на телефонні дзвінки не відповідають, на радіозв`язок не виходять, місцезнаходження невідомо, особиста зброя відсутня. Тіла виявлені не були, пошуки результатів не дали, документи відсутні, зв`язок відсутній, місцезнаходження невідомо.

Окрім того, зазначеним актом встановлено, що при дослідженні телеграм-каналів із відео полонених військовослужбовців серед військовополонених не було ідентифіковано зокрема ОСОБА_4 та інших вказаних у акті військовослужбовців, а також актом встановлено відсутність в їх діях ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.429 (самовільне залишення поля бою або відмова діяти зброєю) та 430 (добровільна здача в полон) КК України. За результатами службового розслідування визначено вважати ОСОБА_4 зниклим безвісти 18.06.2022 року під час виконання обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації.

В судовому засіданні встановлено, що з дня зникнення безвісти ОСОБА_4 і по теперешній час будь-яких відомостей про його перебування в полоні чи будь-якому іншому місці не надходило, на зв`язок він не виходив, живим ніхто не бачив.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У відповідності до частини другої ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Отже, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2024 у справі №755/11021/22 зауважила, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини.

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України»:

- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно, бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії).

Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Велика Палата Верховного Суду у винесеній постанові від 11.12.2024 по справі №755/11021/22 зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 року від 22.12.2022 року територія Гірської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області, до складу якої входить с.Тошківка, перебуває в тимчасовій окупації з 23.06.2022 року, відповідно активні бойові дії там не проводяться.

Таким чином, посилання представника Міністерства оборони України на необхідність очікувати спливу шести місяців після завершення воєнного стану, запровадженого на території України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/22, введеного в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України», для виникнення правових підстав для подання до суду заяви про визнання солдата ОСОБА_4 померлим, є неспроможними.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

У відповідності до правового висновку викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі №490/6057/19-ц - встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів.

Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина третя ст. 46 Цивільного кодексу України).

Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, була оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не було встановлено, проведення розшуку в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

Таким чином, посилання представника Міністерства оборони України в своїх запереченнях проти заяви на необхідність очікування проведення розшукових дій особи, яку просять оголосити померлою, не грунтується на вимогах діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт загибелі старшого солдата ОСОБА_4 , тому подана заява про оголошення особи померлою (загиблою) під час захисту Батьківщини підлягає задоволенню.

Оскільки день вірогідної смерті старшого солдата ОСОБА_4 точно встановлений актом службового розслідування 18.06.2022 року, необхідно оголосити його загиблим з цього дня.

Керуючись ст. 46 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 293, 306, 308, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Південноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про оголошення фізичної особи померлою (загиблою) задовольнити.

Оголосити громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця міста Первомайськ Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_8 , виданий Южноукраїнським РВ УДМС України в Миколаївській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , померлим.

Встановити, що громадянин України ОСОБА_4 , старший стрілець першого механізованого взводу другої механізованої роти забезпечення підвозу боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , загинув в районі населеного пункту Тошківка Луганської області під час здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Датою загибелі громадянина України ОСОБА_4 вважати 18.06.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 26.02.2025

Суддя: О.О. Волощук

Присяжні: М.В. Аксьонов

Ю.В. Тучкова