Провадження № 2-р/204/2/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

представника заявника Провоторова Ю.В., заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про роз`яснення рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі 204/14348/23, -

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська була цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк» Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів.

08 січня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача АТ «КБ «Приватбанк» - адвоката Провоторова Ю.В. про роз`яснення судового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/14348/23 від 30 квітня 2024 року (том 2/, а. с. 190-194).

У заяві зазначено, що в обґрунтування даної позовної заяви позивачка ОСОБА_1 посилалася на те, що 27 вересня 2023 року невідомими особами шахрайськими діями перераховано з її кредитної картки НОМЕР_1 кредитні кошти, загальною сумою 43422 гривні 30 копійок. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «КБ «Приватбанк» задоволено та стягнуто з АТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти у сумі 43500 гривень 18 копійок. Вирішено питання розподілу судових витрат. Заявник стверджує, що 12 листопада 2024 року АТ «КБ «Приватбанк» виконав рішення суду добровільно, перерахувавши на кредитний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , з якого були вкрадені кредитні кошти, гроші у сумі 43422 гривні 30 копійок та, пізніше, 14 та 28 листопада 2024 року 49 гривень 42 копійки та 105 гривень відповідно на її картку № НОМЕР_2 . Після цього, банк дізнався про відкрите виконавче провадження про примусове виконання рішення суду у справі 204/14348/23 та в подальшому направив до Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) докази добровільного виконання рішення суду по даній справі, у зв`язку з чим виконавче провадження було закрито. Зазначає, що ОСОБА_1 не погодилася з вказаним рішенням держаного виконавця, тому подала до суду скаргу на його дії. 25 грудня 2024 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2024 року у виконавчих провадженнях ВП №№ 76510156, 76509629, 76509421 та зобов`язано заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. усунути порушення шляхом відновлення виконавчих проваджень ВП №№ 76510156, 76509629, 76509421. При цьому, зазначає, що при розгляді скарги, ОСОБА_1 зазначила суду про те, що вона не погоджується з тим, що банком виконано рішення суду, бо вона хоче щоб банк повернув стягнуті за рішенням суду кошти на наданий нею рахунок, а не на кредитну карту, з якої було викрадено кредитні кошти. Таким чином, у сторін виникають суперечки щодо розуміння рішення суду під час його виконання, тому прохав суд його роз`яснити зазначивши в рахунок якого договору чи рахунку стягуються кошти (враховуючи шахрайські операції).

10 січня 2025 року на адресу суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_1 на заяву про роз`яснення судового рішення (том -3, а. с. 1-5 та на звороті).

В обґрунтування заперечень зазначає, що представник відповідача умисно не направив вказану заяву адвокату Шеремет М.О., а лише позивачці, щоб остання не мала можливості захистити свої права. Вказує, що представник відповідача у заяві про роз`яснення судового рішення зазначає про те, що він виконав судове рішення добровільно, шляхом перерахування на її кредитний рахунок грошових коштів, а дізнавшись про відкриття виконавчого провадження направив відповідні квитанції державному виконавцю для його закриття. Натомість зазначає, що представник відповідача жодним чином не зазначає у своїй заяві про те, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року задоволено частково її скаргу та, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2024 року у виконавчих провадженнях ВП № 76510156, ВП № 76509629, ВП № 76509421, винесені заступником начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. й, зобов`язано останню усунути порушення шляхом відновлення даних виконавчих проваджень. Вказує, що 11 листопада 2024 року заступником начальника відділу Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., було відкрито три виконавчих провадження про примусове виконання виконавчих листів по справі № 204/14348/23 виданих 16 жовтня 2024 року на суми: 43500 гривень 18 копійок, 5000 гривень та 2000 гривень. Більш того, зазначає, що у своїй заяві до банку (про самостійне виконання рішення від 08 жовтня 2024 року) та, її заявах до ВДВС про примусове виконання даного рішення суду, вона чітко зазначила номер рахунку куди саме необхідно стягнути грошові кошти за вказаним рішенням суду, а саме: рахунок у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК»: НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC0 від 24 червня 2021 року. Вказує, що 05 грудня 2024 року заступниця начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., взагалі не розібравшись в долучених банком квитанціях (без жодних призначень за що та кому), винесла постанови про закінчення всіх трьох виконавчих проваджень у зв`язку з фактичним виконанням ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що відповідач прибуває у домовленості з Печерським ВДВС, оскільки всі виконавчі листи, які потрапляють до Печерського ВДВС де Боржником є Приватбанк, потрапляють до виконання тільки до заступник начальника відділу Коваль Л.І., яка чекає поки банк надасть їй будь-які квитанції, щоб закрити виконавчі провадження. Стверджує, що з моменту набрання рішенням законної сили 01 серпня 2024 року банк не вчинив жодних дій щодо його добровільного виконання. Вказує, що після відкриття виконавчого провадження, банк почав робити фінансові операції з невідомими призначеннями платежів по її картці списуючи грошові кошти, натомість заступник начальника ВДВС Коваль Л.І., майже місяць, чекала поки банк надасть хоча б щось, щоб не списувати грошові кошти примусово. При цьому, зазначає, що станом на 11 листопада 2024 року Печерським ВДВС було виявлено у Банка декілька р/р з достатністю грошових коштів, які могли бути списані відразу примусово, а також рухоме майно (транспортні засоби). Вважає, що банк умисно не повернув грошові кошти у розмірі (43500,18 грн., 5000 грн., 2000 грн.) з чітким призначенням платежу на виконання рішення суду, щоб уникнути відповідальності та покарання співробітниками , які винні у розтраті майна (коштів Банку). Крім того, зазначає, що відповідач самостійно вирішив зменшити суми, які визначені рішеннями судів та підлягають стягненню у повному обсязі, зменшивши їх з посиланням на пункти ст. 164 Податкового кодексу України та рекомендаційний лист Державної податкової служби України. При цьому, вказує на те, що банк приховав від суду те, що її кредитний рахунок без жодних її заяв був закритий відповідачем, а кредитна картка взагалі щезла з додатку Приватбанку. Натомість, жодних повідомлень від банку про надходження грошових коштів з призначенням платежу, зокрема «виконання рішення суду від 01 серпня 2024 року» та зарахування суми 43500 гривень 18 копійок, вона не отримувала. Вказує, що в ухвалі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по даній справі від 25 грудня 2024 року зазначено: «При цьому, суд не приймає до уваги та відхиляє посилання представника боржника - Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на лист Державної податкової служби України № 4433/ІПК/99-00-24-03-03 ІПК від 13 вересня 2024 року (а. с. 80-82), оскільки вказаний лист не може замінювати собою або ж розтлумачувати рішення суду про стягнення грошових коштів, яке є повністю зрозумілим та є обов`язковим до виконання всіма особами на підставі ст. 129-1 Конституції України. У судових рішеннях по справі № 204/14348/23 та у виданих на їх підставі виконавчих листах чітко зазначені суми, які підлягають стягненню з АТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , та які боржник зобов`язаний виплатити стягувачеві у повному обсязі. Разом з цим, зазначає, що суд вказав на те, що лист Державної податкової служби України має виключно рекомендаційний характер, а наведені в ньому роз`яснення стосуються виконання рішень судів про стягнення з банку грошових коштів на відшкодування збитків (інфляційні втрати за час прострочення грошового зобов`язання та трьох процентів річних), про стягнення сум процентів за депозитом в процесі добровільного та примусового виконання рішень судів. Враховуючи наведені мотиви суд не бере до уваги та відхиляє усі наведені представником боржника заперечення з цього приводу. Вказує, що судом було встановлено, що боржник АТ «КБ «Приватбанк» перерахувало грошові кошти на користь ОСОБА_1 не на рахунок, про який в поданих до АТ «КБ «Приватбанк» та Печерського відділу державної виконавчої служби просила Мельник О.О., а на власний розсуд Банку на інший рахунок ОСОБА_1 ». Тому вважає, що 01 серпня 2024 року АТ КБ «Приватбанк» зобов`язаний сплатити їй з чітким призначенням платежів «на виконання рішення суду у справах №…» грошові кошти у сумі 43500 гривень, 5000 гривень та 2000 гривень, а відтак прохає суд у задоволенні заяви відмовити.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Провоторова Ю.В., заяву про роз`яснення судового рішення підтримав, обґрунтування надав аналогічні тексту заяви, прохав суд її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення заяви про роз`яснення судового рішення, обґрунтування надала аналогічні тексту письмових заперечень. Водночас підтвердила, що кошти, які були зняті з її банківської карти, є кредитними коштами, тобто коштами банку.

Вивчивши заяву, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2023 позивачка ОСОБА_1 , через свого представника, звернулася до суду з позовом до відповідача АТ «КБ «Приватбанк» із вимогами про повернення безпідставно списаних грошових коштів (том 1, а. с. 1-5,189-190).

В обґрунтування позовної заяви, ОСОБА_1 , з-поміж іншого зазначала, що 27 вересня 2023 року з її кредитної картки шахрайським способом, шляхом проведення двох платежів по 20811 гривень 15 копійок, було списано грошові кошти банку. При цьому, жодних повідомлень чи дзвінків на погодження вказаних платежів, вона від банку не отримувала, ліміт не підвищувала. Натомість, банк жодних заходів для блокування/відхилення даних операцій чи проведення верифікації позивачки не провів, на її звернення щодо проведення перевірки належним чином не відреагував, а натомість 06 жовтня 2023 року надіслав їй сповіщення про необхідність до 25 жовтня 2023 року внесення обов`язкового платежу у розмірі 2233 гривні 39 копійок.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «КБ Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів. Стягнуто з АТ «КБ Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти у сумі 43500 гривень 18 копійок. Вирішено питання розподілу судових витрат (том 2, а. с. 49-54).

17 травня 2024 року судом у справі ухвалено додаткове рішення (том 2, а. с. 72-73), яким з АТ «КБ «Приватбанк» стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 20000 гривень.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу АТ «КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року, без змін (том 2, а. с. 134-144).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу АТ «КБ «Приватбанк» задоволено частково, додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року, змінено в частині розміру стягнутих з АТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу з 20000 гривень до 5000 гривень (том 2, а. с. 145-150).

02 жовтня 2024 року додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду стягнуто з АТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, надану у Дніпровському апеляційному суді у розмірі 2000 гривень (том 2, а. с. 175-182).

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «КБ «Приватбанк» із заявою про виконання вищевказаного рішення суду (том 3, а. с. 14).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року (том 2, а. с. 200-203), задоволено частково скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. по цивільній справі № 204/14348/23. Визнано неправомірними дії заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. щодо винесення постанов про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2024 року у виконавчих провадженнях ВП №№ 76510156, 76509629, 76509421. Скасовано постанови заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2024 року у виконавчих провадженнях ВП №№ 76510156, 76509629, 76509421. Зобов`язано заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. усунути порушення шляхом відновлення виконавчих проваджень ВП №№ 76510156, 76509629, 76509421.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 ЦПК України, питання про роз`яснення судового рішення вирішується без обов`язкового повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву, суд доходить висновку, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 271 ЦПК України визначено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Нормою ч. 2 ст. 271 ЦПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.

Також зі змісту зазначеної статті вбачається, що роз`яснення судового рішення, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 24.07.2020 у справі №128/2734/17 роз`яснив, що суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Отже, законодавець визначив, що роз`ясненню підлягає резолютивна частина судового рішення у разі утруднення його виконання.

Так, представник заявника АТ «КБ «Приватбанк» - адвокат Провоторов Ю.В., у заяві про роз`яснення судового рішення прохав суд роз`яснити рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі № 204/14348/23, зокрема в частині якого договору чи рахунку стягуються грошові кошти.

Суд зауважує, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «КБ Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів. Стягнуто з АТ «КБ Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти у сумі 43500 гривень 18 копійок. Вирішено питання розподілу судових витрат (том 2, а. с. 49-54).

При цьому, зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що предметом спору були саме кредитні кошти, тобто кошти банку, які були списані відповідачем з рахунку позивачки НОМЕР_5 , до якого прив`язана картка № НОМЕР_6 (кредитка), шляхом проведення платіжних операцій, здійснених без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, а отже, спірні платіжні операції здійснено банком з порушенням вимог Закону України «Про платіжні системи» та Закону України «Про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів», а відтак вказані кошти підлягали поверненню саме на вищевказаний кредитний рахунок ОСОБА_1 .

Натомість, як вбачається із заяви ОСОБА_1 до АТ «КБ «Приватбанк» про виконання рішення суду від 08 жовтня 2024 року (том 3, а. с. 14), остання прохала банк перерахувати їй грошові кошти у сумі 43500 гривень 18 копійок, 5000 гривень та 2000 гривень, а всього 50500 гривень 18 копійок на її рахунок в АТ «КБ «Приватбанк» НОМЕР_4 , картка № НОМЕР_3 , що є картою для виплат (пенсійна), в свою чергу, кредитну картку НОМЕР_7 (рахунок НОМЕР_5 ), остання прохала банк закрити.

Суд наголошує, що вимога позивачки про зарахування/перерахування, стягнутих на її користь рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року грошових коштів у сумі 43500 гривень 18 копійок на її рахунок для виплат в АТ «КБ «Приватбанк» НОМЕР_4 , картка № НОМЕР_3 (пенсійна), є неправомірною, оскільки ці гроші є кредитними коштами, тобто коштами банку, а не її власністю, що вона, власне, у судовому засіданні і підтвердила.

Водночас, суд зазначає, що свідоме надання ОСОБА_1 банку та державному виконавцю реквізитів для перерахування/стягнення кредитних коштів за вищевказаним рішенням суду у сумі 43500 гривень 18 копійок на її особистий рахунок (для виплат), з одночасним закриттям банком її кредитного рахунку, свідчить про намагання останньої збагатитися за рахунок банку, що є неприпустимим.

Як вбачається з виписки по рахунку НОМЕР_5 ОСОБА_1 , картка № НОМЕР_7 (том 2, а. с. 223), 12 листопада 2024 року банком на кредитний рахунок ОСОБА_1 зараховано НОМЕР_8 гривні 30 копійок, після чого баланс по кредитній карті отримав «0» значення та банк та, відповідно до заяви ОСОБА_2 від 08 жовтня 2024 року, закрив даний рахунок, що в свою чергу спростовує доводи ОСОБА_1 щодо безпідставного/неправомірного закриття банком кредитного рахунку.

Разом з цим суд зазначає, що різниця суми стягнутої рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року та суми зарахованої на кредитний рахунок ОСОБА_1 , що становить 77 гривень 88 копійок (43500,18-43422,30) зарахована банком 28 листопада 2024 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , картка № НОМЕР_3 (пенсійна), що в свою чергу свідчить про виконання банком рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі 204/14348/23, в частині стягнення на користь ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 43500 гривень 18 копійок (43422,3+77,88).

При цьому, суд зазначає, що не заслуговують на увагу суду доводи ОСОБА_1 про те, що такі зарахування банку є неналежними, бо в їх призначенні платежу відсутня інформація про те, що вони здійснюється саме на виконання рішення суду, оскільки останньою не спростовано факту зарахування банком грошових коштів на її рахунки в сумі, що визначена рішенням суду.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі № 204/14348/23, в частині стягнення з АТ «КБ «Приватбанк» грошових коштів на кредитний рахунок ОСОБА_1 у сумі 43500 гривень 18 копійок, банком виконано, суд дійшов переконливого висновку, що підстави для роз`яснення судового рішення відсутні, а відтак у задоволенні відповідної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 260, 271, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про роз`яснення рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі 204/14348/23 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна