Справа № 367/426/25
Провадження №2/367/2398/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі головуючого судді Білогруд О.О.,

за участі секретаря судового засідання Трофимчук С.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

установив:

І. Стислий виклад позиції сторін.

Адвокат Лисенко Ірина Костянтинівна від імені ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 14.04.2007 між ним та ОСОБА_2 . Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам?янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №153. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14.10.2024 у справі №367/8292/24 шлюб між ними розірвано. Позивачу та Відповідачу не вдалося досягти домовленості щодо порядку поділу майна, тому Позивач вимушений звернутися до суду з цією позовною заявою.

Також зазначив, що за час шлюбу подружжям було придбано майно за кошти зі спільного бюджету Позивача та Відповідача, яке належить, в тому числі Позивачу на праві спільної сумісної власності, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 35,4 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 09, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Ірпінської міської ради Київської області №552-8-VII від 18.02.2016 вулицю Комінтерна перейменовано на вулицю Давидчука. Ця квартира була придбана 15.03.2017 на підставі договору купівлі-продажу № 495, посвідчена приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Король Р.А. Запис про право власності на квартиру внесено в реєстр 15.03.2017. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - квартири, унікальний реєстраційний номер 201-08535687 від 06.10.2024, вартість спірного квартири за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1 730 363, 79 грн.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини однокімнатної квартири загальною площею 35,4 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 09, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини однокімнатної квартири загальною площею 35,4 кв.м., реєстраційний помер об?єкта нерухомого майна: 09, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені Позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом даної цивільної справи, в т.ч. витрати за надану професійну правничу допомогу.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 17.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 21.02.2025.

17.02.2025 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про визнання позову у якій остання повідомила, що користуючись своїм правом, передбаченим статтями 43, 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), повністю визнає заявлені у позові вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. Також, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, просила розподілити судові витрати в порядку статті 142 ЦПК України та прийняти рішення про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

21.02.2025 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , у якій він зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та з урахуванням заяви Відповідача про визнання позову просить суд в порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини однокімнатної квартири загальною площею 35,4 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 09, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини однокімнатної квартири загальною площею 35,4 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 09, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку статті 142 ЦПК України повернути йому з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову.

У судове засідання 21.02.2025 позивач та представник позивача не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином. У заяві від 21.02.2025 представник позивача просила провести розгляд справи без їх участі.

У судове засідання 21.02.2025 відповідач не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило.

Згідно з положенням частин третьої, четвертої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього ЦПК України.

Керуючись статтею 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідачка на стадії підготовчого провадження звернулась до суду із заявою, в якій зазначала про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у справі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

14.04.2007 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам?янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 24), за час шлюбу народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22, 23). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14.10.2024 у справі №367/8292/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

15.03.2017 придбано нерухомість - квартиру, загальною площею 35,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.09.2024, зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.19). Рішенням Ірпінської міської ради Київської області №552-8-VII від 18.02.2016 вулицю Комінтерна перейменовано на вулицю Давидчука.(а.с.18). Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 06.10.2024, житлова нерухомість, квартира в багатоповерховій житловій будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить1 730 363, 79 грн. (а.с.16-17).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 60 Сімейного Кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, - є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України). В разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 61 Сімейного Кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 Сімейного Кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами першою та другою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11).

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №161/14048/19, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Під час розгляду справи відповідачка визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, дослідивши надані сторонами докази, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Досліджені судом докази достовірно вказують на те, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Тому зазначене нерухоме майно є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та поділ спільного майна подружжя в рівних частках.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подані позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 7267,20 грн. (9084,00*0,8), які відповідно слід стягнути з відповідачки. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що заява про визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 подана 17.02.2025, тобто до розгляду справи по суті, наявні підстави для повернення позивачу із державного бюджету 3633,6 грн, що становить 50% від сплаченого ним судового збору, а інші 3633,6 грн - стягнути із відповідачки.

Доказів понесення інших витрат позивачем суду не надано, із заявами про намір надати такі докази після ухвалення рішення позивач до суду не звертався.

Керуючись статтями 4, 10, 18, 44, 76, 81, 88, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст. 69, 70, 71, 83, 364, 365 ЦК, 60, 61, 69, 70, 71 СК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 09, спільною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 09.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомості 09.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривень 60 копійок, відповідно до квитанції ID: 8ТВ7-769С-3С41-9ВМО від 08 грудня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 25.02.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О.О. Білогруд