Дата документу 26.02.2025 Справа № 332/1591/24
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 332/1591/24 Головуючий у 1 інстанції: Яцун О.С.
Провадження № 22-ц/807/497/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гесня Наталія Томашівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» про захист прав споживачів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гесня Наталія Томашівна, на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року, повний текст якого складено 16 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гесня Н.Т., звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 17.08.2023 між нею та ТОВ «Автокредит плюс» було укладено договір про надання фінансового лізингу № APKR72302, шляхом підписання заяви про приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу, згідно умов якого їй було передано в лізинг автомобіль марки Chevrolet Evanda, двигун 1993 см3 газ/бензин, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , строком на 60 місяців з моменту підписання сторонами Додатку № 1 до Договору «Специфікація та Акт приймання-передачі». Вартість автомобіля складає 96 000,00 грн.

На виконання умов Договору, позивачем на рахунок відповідача у період з 17.08.2023 по 04.03.2023 було сплачено кошти в розмірі 37 840,00 грн, в тому числі авансового платежу 19 200,00 грн., з яких 2 500,00 грн. були зараховані як авансовий платіж, згідно п. 2.1 попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 36265 від 16.08.2023.

ОСОБА_1 добросовісно виконувала умови Договору фінансового лізингу, однак 26.02.2024 працівники ТОВ «Автокредит плюс» в примусовому порядку вилучили транспортний засіб, не надавши їй будь-яких актів приймання-передачі, додаткових договорів тощо.

06.03.2024 її адвокат звернулась із запитом щодо надання інформації про підстави вилучення транспортного засобу, однак станом на дату звернення до суду відповідь не отримана.

Отже, позивач вважає, що при підписанні договору відповідач діяв недобросовісно, фактично ввів її в оману, не роз`яснивши всіх умов договору, не вказавши про додаткові умови та не посвідчивши договір нотаріально, у зв`язку з чим просить суд застосувати наслідки нікчемності правочину, враховуючи положення ст. 799 ЦК України, та стягнути з відповідача на її користь кошти в розмірі 37 840,00 грн та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року позов залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2025 року заяву адвоката Качмар А.І. представника відповідача ТОВ «Автокредит плюс» про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Автокредит плюс» понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000, 00 грн.

Не погоджуючись із рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гесня Н.Т. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зважаючи на те, що відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню, сторони в справі не виконали вимоги закону про обов`язкове нотаріальне посвідчення спірного договору, що свідчить про його нікчемність.

Звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17 вказала на пріоритетність норм ЦК над спеціальним законом із новими вимогами, який прийняли пізніше, - у цій ситуації не застосовується колізійний принцип lex posterior derogate priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній»). Кодекс є основним актом цивільного законодавства, тому будь-які зміни в регулюванні одно предметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого кодексом.

Від ТОВ «Автокредит плюс» в особі представника адвоката Качмар А.І. надійшов відзив на апеляційну, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що спеціальними нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021, які мають пріоритет перед нормами ч.2 ст. 799 ЦК України передбачено, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.

Оскільки перед укладенням та на момент укладення договору фінансового лізингу ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо нотаріального посвідчення договору, що нею і не заперечується при розгляді справи, оспорюваний договір відповідає вимогам ч.3 ст. 15 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Зазначає, що доводи апелянта щодо пріоритетності норм ст. 799 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки ч.3 ст. 806 ЦК України передбачає застосування особливостей окремих видів і форм лізингу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що договір лізингу не підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Перед укладенням та на момент укладення договору фінансового лізингу ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо нотаріального посвідчення договору, що нею і не заперечується при розгляді справи, відповідно, оспорюваний договір відповідає вимогам ч. 3 ст. 15 Закону України «Про фінансовий лізинг». Також позивач не довів поза розумним сумнівом факт недобросовісності з боку відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.08.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Автокредит плюс» було укладено договір про надання фінансового лізингу № APKR72302, шляхом підписання заяви про приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному сайті відповідача www.planetavto.ua (а.с. 15).

Згідно п. 14.1.1 Договору, за цим Договором лізингодавець (відповідач) передає лізингоодержувачу (позивачеві) у фінансовий лізинг об`єкт лізингу автомобіль, найменування, вартість та індивідуальні ознаки якого наведені у Додатку 1 «Специфікація та Акт приймання-передачі».

Строк лізингу 60 місяців з моменту підписання сторонами Додатку № 1 до Договору «Специфікація та Акт приймання-передачі» (п. 14.1.2 Договору).

Щомісячні платежі та порядок їх сплати визначені в Додатку № 2 «Графік лізингових платежів» (п. 14.1.2 Договору).

Період сплати: з 20 по 25 число кожного місяця (п. 14.1.4 Договору).

Відповідно до п. 14.1.6 Договору, інші платежі, що безпосередньо пов`язані з виконанням Договору та підлягають сплаті Лізингоодержувачем: винагорода за проведення додаткового моніторингу в строки та розміри, зазначеними в п. 13.8 Публічного договору; винагорода за проведення моніторингу для отримання інформації про наявність або відсутність заборгованості щодо предмету лізингу при внесенні останнього платежу в строки та розмірі, зазначеним в п. 6.2.20 Договору на день внесення платежу; одноразова комісія лізингодавцю за надання об`єкту лізингу згідно п. 4.2 Договору в розмірі 17 797,00 грн, що сплачується у строк в один день.

Згідно п. 14.1.7 Договору, після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізингоодержувач вносить аванс в розмірі 19 200,00 грн.

Щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 2 640,00 грн (п. 14.2 Договору).

Відповідно до Додатку № 1 «Специфікація та Акт приймання-передачі», позивачеві було передано в лізинг автомобіль марки Chevrolet Evanda, двигун 1993 см3 газ/бензин, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , строком на 60 місяців з моменту підписання сторонами Додатку № 1 до Договору «Специфікація та Акт приймання-передачі» (а.с. 17).

Вартість автомобіля складає 96 000,00 грн, що вбачається з копії Акцепту (Заяви про приєднання Страхувальника до Договору добровільного страхування наземного транспорту) (а.с. 44).

Згідно Додатку № 2 «Графік лізингових платежів», визначені строки погашення та суми лізингових платежів (а.с. 18-19).

Представник позивача зазначає, що остання сплатила на користь відповідача кошти в розмірі 37 840,00 грн, в тому числі авансового платежу 19 200,00 грн, з яких 2 500,00 грн були зараховані як авансовий платіж, згідно п. 2.1 попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 36265 від 16.08.2023, однак, з долучених до позову копій квитанцій вбачається внесення позивачем на рахунок відповідача коштів в загальному розмірі 35 340,00 грн (а.с. 16, 20-25). Окрім цього, позивачем не підтверджено внесення суми в розмірі 19 200,00 грн, адже жодна з квитанцій не має такого розміру платежу.

06.03.2024 адвокат Гесня Н.Т., яка діє від імені позивача, звернулась до відповідача із запитом щодо надання інформації про підстави вилучення транспортного засобу (а.с. 26-27), однак станом на дату звернення до суду відповідь не отримана.

В письмових запереченнях проти позову представник ТОВ зазначав, що автомобіль у Школьної Т.В. не вилучався, остання 26.02.2024 самостійно шляхом буксирування доставила його на автостоянку відповідача, без будь-яких пояснень віддала ключі віл автомобіля працівникові товариства та відмовилася від підписання акту прийому-передачі. При огляді автомобіля з`ясувалося, що він має зовнішні і внутрішні пошкодження, у автомобіля відсутній двигун.

26.02.2024 представником відповідача складений Акт приймання-передачі предмету лізингу № 52806 із зазначеннями пошкоджень, наявних у автомобіля Chevrolet Evanda, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Згідно даного Акту, заборгованість за Договором лізингу № APKR72302 станом на 26.02.2024 складає 78 248,62 грн. Даний Акт підписаний директором ТОВ «Автокредит плюс» Кравчутою В.А., відповідальним співробітником ТОВ «Автокредит плюс» Батухном О.О., позивач ОСОБА_1 від підпису відмовилась (а.с. 68-69).

Позивачкою не надано жодних спростувань щодо пошкоджень та дефектів, зафіксованих в Акті приймання-передачі предмету лізингу № 52806 від 26.02.2024, від підписання якого остання відмовилась.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

З огляду на зазначене та враховуючи параграф 1 глави 58 ЦК України вбачається, що у частині другій статті 806 ЦК України закріплена норма, яка відсилає до загальних положень про договір найму (параграф 1 глави 58 ЦК України), тому до договору лізингу можуть застосовуватися лише норми параграфа 1 глави 58 ЦК України, а не інші параграфи цієї глави.

В цій справі договір лізингу був укладений 17 серпня 2023 року, тобто вже після набрання чинності новим Законом України від 04 лютого 2021 року № 1201-IX «Про фінансовий лізинг» (набрав чинності 13 червня 2021 року), і тому правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються цим законом в новій редакції, який визначає загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно із статтею15 Закону України «Про фінансовий лізинг» (у редакції, чинній на час укладення договору) договір фінансового лізингу укладається в письмовій формі.

Договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених законом або домовленістю сторін.

Договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору (частина третя статті 15 Закону).

Таким чином, починаючи з 13 червня 2021 року, нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що договір фінансового лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню на вимогу однієї із сторін такого договору.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року в справі № 756/11019/22.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 заявляла вимоги щодо нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу.

Крім того, в п. 14.1.6. договору про надання фінансового лізингу № APKR72302 сторони дійшли згоди, що Договір, включаючи Заяву про приєднання, всі додатки та додаткові угоди не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що оскільки перед укладенням та на момент укладення договору фінансового лізингу ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо нотаріального посвідчення договору, оспорюваний договір відповідає вимогам частини третьої статті 15 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17, зважаючи на те, що в цій справі посилання на пріоритетність норм ЦК України є недоцільним, оскільки частина третя статті 806 ЦК України передбачає застосування особливостей окремих видів і форм лізингу, а в частині другій статті 806 ЦК України закріплена норма, яка відсилає до загальних положень про договір найму (параграф 1 глави 58 ЦК України). Тобто, приписи ст. 799 ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору найму транспортного засобу, які містяться у параграфі 5 глави 58 ЦК України, у даному випадку не застосовуються.

Також колегія суддів не приймає до уваги правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2766цс15, від 19 жовтня 2016 року (справа №6-1551цс16), від 18 січня 2017 року (справа № 6-648цс16), на які посилається позивач в апеляційній скарзі, оскільки вказані висновки щодо договорів фінансового лізингу, які нотаріально не посвідчені, стосувалися редакції закону «Про фінансовий лізинг» та договорів лізингу, укладених до лютого 2021 року, та в даному випадку застосуванню не підлягають.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо нікчемності договору про надання фінансового лізингу № APKR72302 від 17 серпня 2023 року, оскільки він підлягає нотаріальному посвідченню, є безпідставними.

Інших доводів, в тому числі щодо недобросовісних дій відповідача, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача ТОВ «Автокредит плюс» адвокат Качмар А.І. заявив про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000, 00 грн.

Відповідно до частини першої та другої статті137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Зважаючи на складність та конкретні обставини справи, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та їх характер, необхідність дотримання критерію співмірності та розумності розміру понесених стороною витрат, реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Автокредит плюс» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гесня Наталія Томашівна, залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 рокув цій справі залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000, 00 грн.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: Е.А. Онищенко

Г.С. Подліянова