Справа № 485/2428/24
Провадження №2/485/53/25
24 лютого 2025 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі
головуючої судді Бодрової О.П.
за участі секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2024 року Козирєва Анна Володимирівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №612 за ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Олександрівською сільською радою 14 грудня 1993 року.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі торгового біржового контракту №285-п, зареєстрованого 30.08.2000 в Снігурівському представництві товарної біржі «Смарагд-Південь». 06.09.2000 право власності зареєстровано в Снігурівській філії Миколаївського ММБТІ за реєстровим №382. Разом з тим, вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, яка належить ОСОБА_4 , яка померла. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, вказана земельна ділянка належить ОСОБА_3 . Посилаючись на викладене, ст.120 Земельного кодексу України, позивач вважає, що до неї разом з будинком перейшло й право власності на земельну ділянку для його обслуговування, у зв`язку з чим просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 10 грудня 2024 року позовну заяву прийняла до розгляду, відкрила провадження у справі та постановила розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 26 грудня 2024 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду.
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 14 січня 2025 року повернувся до стадії підготовчого провадження у справі.
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 04 лютого 2025 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду.
Позиції учасників справи
Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовільнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують, судові витрати просили залишити за позивачем.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином і своєчасно, про причини неявки суду не повідомив.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.
Суд встановив, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 16 лютого 1999 року Комсомольським РВ ХГУ УМВС України в Херсонській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України /а.с.24/.
30 серпня 2000 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) на товарній біржі «Смарагд-Південь» в м.Снігурівка було укладено торговий біржовий контракт № 285-п купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , за інвентаризаційною вартістю 5020 грн, проданого за 1000 грн /а.с.5/.
Згідно реєстраційного посвідчення Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 06 вересня 2000 року, житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі Договору купівлі-продажу та записано в реєстрову книгу №10 за реєстровим №382 /а.с.6/.
Снігурівський районний суд Миколаївської області своїм рішенням від 20 грудня 2023 року визнав дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 30 серпня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у формі торгового біржового контракту №285-п, зареєстрованого в Снігурівському представництві товарної біржі «Смарагд Південь» та зареєстрованого в ММБТІ 06 вересня 2000 року за реєстровим номером №382 /а.с.7-8/.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №363350552 від 26.01.2024, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 /а.с.9-10/.
За даними технічного паспорту (інвентарний номер 383, реєстровий номер 10-382) ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: А1 житловий будинок, №1 ґанок, Б1 сарай, В1 літня кухня, Г1 вбиральня, №2 ворота, №3 хвіртка, №4 паркан, №5 паркан, І вимощення /а.с.11-13/.
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 14 грудня 1993 року, ОСОБА_4 , на підставі рішення Олександрівської сільської ради народних депутатів від 30 листопада 1992 року 13 сесії 21 скликання №60 від 11.06.1993, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Олександрівської сільської ради в межах с.Олександрівки для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності за №612 /а.с.14-15/.
Згідно листа архівного відділу Баштанської райдержадміністрації Миколаївської області №К-89/09.04/10, встановлено, що на зберіганні в секторі роботи з юридичними та фізичними особами (м.Снігурівка) архівного відділу Баштанської районної державної адміністрації знаходиться фонд Олександрівська сільська рада та її виконавчий комітет за 1994-2021 роки. Так, згідно рішення №8 Виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, домогосподарству ОСОБА_4 присвоєно № будинку АДРЕСА_1 /а.с.16-18/.
21 листопада 2024 року ОСОБА_1 направила на адресу ОСОБА_3 лист щодо вирішення спору в позасудовому порядку /а.с.19-20/.
Згідно спадкової справи №143/98, заведеної 11 липня 1998 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом. 11 липня 1998 року на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ААО№826829 на жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться в АДРЕСА_1 /а.с.52-63/.
Норми права, що застосовуються судом
Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідні приписи містяться також і у ч. 1 ст. 377 ЦК України.
Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.
Відповідно до ст.30 ЗК Української РСР (в редакції станом на час виникнення правовідносин, а саме укладення договору) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.
Аналіз змісту норм ст.30 ЗК Української РСР та статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Крім того, пунктом "є" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Вищезазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та земельної ділянки та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).
Дослідженими судом доказами підтверджено, що позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Земельна ділянка під вказаним будинком раніше набула ознак об`єкта права власності, однак рахується за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі державного акту, місцезнаходження ОСОБА_3 невідоме, у зв`язку з чим позивачка не може отримати правовстановлюючий документ на землю у позасудовому порядку.
При цьому, те, що позивачка не посвідчила перехід права на землю, жодним чином не вплинуло на наявність у неї права власності на цей об`єкт, оскільки таке посвідчення є лише підтвердженням з боку держави права. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося.
Таким чином, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , набувши в свою чергу право власності на житловий будинок на підставі торгового біржового контракту №285-п від 30.08.2000, набула також і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, а тому з метою захисту прав позивача на безперешкодне обслуговування та користування належним їй на праві власності житловим будинком, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1211,60 грн.
На прохання позивача, суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.
На підставі викладеного, ст. 321, 328, 392 ЦК України та керуючись ст.12,13,81,141, 263-265 ЦПК України, суд
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №612 за ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Олександрівською сільською радою 14 грудня 1993 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Повне рішення складено 24 лютого 2025 року.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .
Суддя О.П.Бодрова