Дата документу 21.02.2025Справа № 554/6503/24
Провадження № 2/554/1894/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Материнко М.О.,

за участю секретаря -Кашуби В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава заяву судді Октябрського районного суду м.Полтави Материнко Марини Олександрівни про самовідвід від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - Голови Полтавської обласної ради про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - Голови Полтавської обласної ради про відшкодування моральної шкоди.

21 лютого 2025 року суддя Октябрського районного суду м.Полтави Материнко М.О. заявила самовідвід від розгляду зазначеної справи на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, з метою недопущення виникнення у сторін сумнівів в її неупередженості та об`єктивності при розгляді справи.

До початку з`ясування обставин у справі суддя Материнко М.О. заявила про самовідвід з метою усунення будь-яких сумнівів у позивача в неупередженості судді, оскільки, за відсутності прямої чи побічної заінтересованості у результатах розгляду даної справи. Крім того, в ході розгляду інших цивільних справ позивач неодноразово скаржився на її дії, як головуючого по справі, що може викликати сумнів в її неупередженості щодо розгляду вказаної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

В зв`язку з даними обставинами, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України заявлений по справі самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36,39,40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву судді Октябрського районного суду м.Полтави Материнко Марини Олександрівни про самовідвід від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - Голови Полтавської обласної ради про відшкодування моральної шкоди.

Справу передати на розгляд іншому судді, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Материнко