ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1051/24 Номер провадження 22-ц/814/741/25Головуючий у 1-й інстанції Грошова Н.М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (в подальшому - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 1124-4089 від 10.12.2022 в сумі 39102 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 8400 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 30702 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що 10.12.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1124-4089 в електронній формі, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8400 грн. строком надання кредиту 300 днів, з базовим періодом 18 днів (проміжок часу, впродовж строку дії договору, в останній день якого в позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом) із застосуванням зниженої % ставки у розмірі 2,50 % в день та стандартної % ставки - 3,00 % в день, а ОСОБА_1 зобов`язувався повернути кредит та внести плату за кредитом.

Переказавши кошти на картковий рахунок позичальника, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», товариство виконало свої зобов`язання, проте ОСОБА_1 в порушення умов договору, не виконав свої зобов`язання, що призвело до виникнення вищевказаної заборгованості.

Незважаючи на існуючу станом на 06.03.2024 заборгованість в сумі 78456 грн, товариство просить стягнути лише 39102 грн., застосувавши до позичальника програму лояльності та частково списавши заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 39354 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1124-4089 від 10.12.2022 року в розмірі 39102 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір 2422,40 грн.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку про наявність кредитних правовідносин між сторонами та неналежне виконання умов договору позичальником, що призвело до виникнення заборгованості, яку суд стягнув в заявленому позивачем розмірі, з врахуванням застосування до боржника програми лояльності.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вказує, що матеріали справи не містять належних доказів перерахування йому кредитних коштів.

Також вважає недопустимим нарахування відсотків поза межами користування кредитом.

Звертає увагу, що Національний банк України застосував до позивача заходи впливу за порушення законодавства.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 10.12.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1124-4089 в електронній формі, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8400 грн. для задоволення особистих потреб позичальника.

Вказані кошти були перераховані на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , який в порушення умов договору не повернув кошти у визначений строк та не сплатив відсотки за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яку товариство просило стягнути в судовому порядку з врахуванням програми лояльності для споживачів фінансових послуг товариства.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, встановивши на підставі наданих позивачем доказів неналежне виконання умов укладеного договору позичальником, що призвело до виникнення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію».

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не заперечуючи факт укладання кредитного договору у формі відкритої кредитної лінії, позичальник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на недоведеність належними доказами переказу йому коштів. Вважає, що наявна в матеріалах справи довідка АТ «КБ «Приватбанк» не може слугувати доказом переказу кредитних коштів, а зазначений номер картки, який частково зашифрований, не дає можливість встановити належність цієї картки особі.

Надаючи оцінку вказаним доводам, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з роздрукованого в письмовому вигляді договору про відкриття кредитної лінії №1124-4089 від 10.12.2022, час укладання 12:14 год., в розділі реквізити сторін позичальник ОСОБА_1 , зазначено: ПІБ позичальника, його паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер, номер особистого платіжного засобу НОМЕР_1 , електронну пошту. Підпис договору здійснено за допомогою одноразового паролю А7633.

Часткове шифрування номеру картки є необхідним для банківських установ з метою уникнення шахрайських дій, оскільки тільки власник картки має знати її повний номер.

Аналогічна цифрова комбінація платіжної картки зазначена також під таблицею обчислення загальної вартості кредиту, в довідці про видачу коштів за кредитним договором, з зазначенням дати, суми кредиту, призначення платежу та в листі АТ «КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в тому числі і на карту зазначену ОСОБА_1 при укладанні договору.

Таким чином вказані докази в повній мірі підтверджують факт перерахування коштів на платіжну картку позичальника.

Що стосується посилання про нарахування відсотків поза межами строку дії договору, то вказані доводи відхиляються колегією суддів як безпідставні.

Так, матеріалами справи доводиться, що сторони уклали кредитний договір 10.12.2022 терміном на 300 днів, тобто по 05.10.2023.

З таблиці розрахунку заборгованості вбачається, що заявлена сума боргу 70056 грн. нарахована станом на 05.10.2023, а в подальші дні, тобто після закінчення кредитного договору, є незмінною, що спростовує доводи ОСОБА_1 про нарахування відсотків після сплину терміну кредитного договору.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність відповідачем обставин, на які він посилався, заперечуючи заявлені фінансовою установою вимоги, а відтак правових підстав для задоволення апеляційної скарги по справі не має.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2025 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин