ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3751/24 Номер провадження 22-ц/814/922/25Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2024 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення - 24 жовтня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, на час навчання, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначала, що вона з відповідачем мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого до досягнення повноліття були стягнуті аліменти з відповідача на підставі судового рішення. Зараз їх син навчається у Польщі та потребує матеріальної допомоги. Дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років, починаючи з 07.06.2024.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог та залишив поза увагою наявність у нього двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу та матері, яка є пенсіонером. На дітей від іншого шлюбу він сплачує аліменти у розмірі 1/3 від усіх доходів (заробітку) щомісяця.

Звертає увагу, що син навчається безкоштовно та в країнах ЄС постійно здійснюються програми щодо підтримки Українців закордоном, що пов`язана з російською агресією проти України та українців.

Зазначає, що він отримує заробітну плату як військовослужбовець у розмірі 40 000 грн щомісячно і буде складати 10 000 грн, що значно перевищує розмір необхідних витрат, які потребує син на навчання на рік, з урахуванням того, що батьки повинні утримувати дитину порівну, а тому розмір визначений судом є необґрунтовано великим і не повинен призводити до збагачення позивачки.

Вказує, що війна не буде тривати вічно, і після звільнення він не матиме стабільного доходу, а тому вважає що в разі задоволення позову аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі.

Також звертає увагу, що син та позивачка мешкають окремо, а тому вона не мала права подавати позов в інтересах сина відповідно 199 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Мокляк В.А., представник ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги повторно наведені факти і доводи позовної заяви та звертається увага, що твердження відповідача про його необізнаність про слухання справи в суді першої інстанції є необгрунтованим та таким, що вводить суд в оману, оскільки 12.06.2024 позивачка особисто йому направила через вайбер на його номер повістку про виклик його до суду на 19.09. 2024 року о 10:00, з якою він ознайомився, а точніше посилання 1-1609-AFE89510-27F9-11EF-90A1-B24B218418FE.html, за яким мітиться відповідна повістка, а тому ненадання до суду першої інстанції доказів наявності на його утриманні двох неповнолітніх дітей та матері-пенсіонерки не доводять поважності неподання їх до суду першої інстанції. З моменту відкриття провадження у справі пройшло багато часу, а тому відповідач мав право взяти відпустку для явки в судове засідання.

Твердження ОСОБА_1 , що на його утриманні перебуває мати, не доведені належними доказами, адже перебування особи на пенсії, ще не є доказом того, що вона не здійснює підприємницьку діяльність, чи не продовжує працювати, а від так потребує утримання та перебуває на утриманні саме ОСОБА_1 .. Саме пенсійне посвідчення не можливо встановити кому воно належить, оскільки взагалі не читається, так як і решта доказів: копії свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , довідки про перебування ОСОБА_1 на військовій службі, копії довідки про доходи.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплати на утримання сина саме 10 000 грн є недоречними, оскільки заробітна плата відповідача на момент подання позовної заяви до суду першої інстанції становила 21 958,20 грн від цієї заробітної плати становить 5 399,55 грн.

Твердження відповідача про неможливість утримання дитини, знову ж таки, не знаходять свого відображення у матеріалах, приєднаних до апеляційної скарги, та не спростовують докази, які були подані позивачкою при поданні позовної заяви, як, наприклад, придбання автомобіля у 2024 році, та володінням житловим будинком, адреса якого відмінна від адреси проживання ОСОБА_1 , що свідчить про наявність фінансових коштів та можливість утримання свого повнолітнього сина ОСОБА_3 .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в період з 29.10.2005 по 24.04.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2009 року розірвано (а.с.12, 34-36)

Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2006 року у справі № 2-566/2006 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку в особі ОСОБА_9 .

На виконання вказаного рішення 18.07.2008 був виданий виконавчий лист для примусового виконання вказаного рішення суду ( а.с.28-29)

Як вбачається зі свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 від 20.10.2006, ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.18)

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2009 року позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.34-36)

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового записів цивільного стану, 20.10.2009 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище на « ОСОБА_10 ».(а.с.31-32)

Відповідно рішення ОСОБА_11 від 24.07.2023, ОСОБА_12 прийнято на перший рік навчання першого ступеня вищої освіти стаціонарної форми навчання за напрямком «менеджмент», на факультеті економіки та менеджменту ОСОБА_11 у 2023/2024 навчальному році, на платній основі.( а.с.13-14)

З довідки ОСОБА_11 від 21.07.2023 вбачається, що ОСОБА_3 , 2006 року народження, був прийнятий на стаціонарне навчання у ОСОБА_11 у АДРЕСА_1 , з 01.10.2023 до 30.09.2026 ( а.с.23-24)

Як вбачається з довідки завідувача студентського гуртожитку «Зашчянек» магістра інженер ОСОБА_13 від 24.04.2024, пан ОСОБА_14 , проживає у студентському гуртожитку «Зашчянек» у АДРЕСА_2 . Щомісчна плата за гуртожиток становить 500 злотих (а.с.10 зворот)

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 10 червня 2017 року, ОСОБА_15 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 та змінила прізвище на « ОСОБА_17 » (а.с.15)

Від вказаного шлюбу ОСОБА_16 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.47)

Як вбачається з довідки ВЧ НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 на посаді водія господарчого відділення з 03.03.2022 (а.с.16 зворот 17)

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_1 в період з 01 листопада 2023 року по 30 квітня 2024 року отримав грошове забезпечення у розмірі 200 266 грн 62 коп.( а.с.17 зворот).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Зокрема вказував, що відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився. Відповідач ОСОБА_1 жодних заперечень та доказів та спростування твердження позивача про наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу не надав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 , 2006 року народження, потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач.

При цьому, колегія суддів зазначає, що витрати ОСОБА_3 , на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів.

Вирішуючи питання прийняття до уваги доказів, поданих разом з апеляційною скаргою, колегія суддів бере до уваги факт перебування відповідача на військовій службі у Збройних Силах України.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, колегією суддів встановлено наявність інших осіб на утриманні відповідача, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання яких стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25.03.2019 року (а.с.114)

Інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності на утриманні відповідача матері пенсіонерки не заслуговують на увагу, так як з наданих відповідачем доказів (коп. свідоцтва про народження (а.с.118) та копія пенсійного посвідчення (а.с.119)) вбачається лише наявність у ОСОБА_1 матері пенсіонерки.

Інших доказів, які б свідчили про неможливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , 2006 року народження, чи що він за станом здоров`я, або з інших підстав не може виконувати своїх обов`язків по утриманню повнолітнього сина, суду не представлено.

Матеріалами справи підтверджено, що повнолітній ОСОБА_3 проживає у гуртожитку навчального закладу міста, де знаходиться навчальний заклад, перебуває на утриманні матері, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що позивачкою не доведено факт проживання дитини з матір`ю, а тому у неї не було підстав для звернення до суду з позовом взагалі.

Факт позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 (а.с.34-36), не звільняє відповідача від обов?язку сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (див. постанову ВС від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які прохає стягнути позивачка з частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 сплатив 1 860,80 грн (а.с.129) судового збору.

Апеляційна скарга задоволена частково, відсоток задоволення встановити неможливо.

Отже, враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору за подачу позову відповідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 необхідно відшкодувати за рахунок держави судовий збір у розмірі 930,40 грн.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2024 року змінити в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме зменшити розмір аліментів з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на час навчання до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на час навчання.

Судовий збір у розмірі 930,40 грн відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 24 лютого 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов