ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1215/25 Справа № 198/352/24 Суддя у 1-й інстанції - Гайдар І. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Лопаковій А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області

на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що по досягненню пенсійного віку він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області йому відмовило у призначенні пенсії через відсутність необхідного визначеного законом страхового стажу, оскільки при перевірці документів виявлено, що в трудовій книжці НОМЕР_1 , оформленій 15 серпня 1980 року, його дата народження не відповідає даним паспорту ( в трудовій книжці ІНФОРМАЦІЯ_1 , в паспорті ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

За таких обставин, пенсійний фонд не зарахував зазначені у трудовій книжці періоди роботи до страхового стажу, тому змушений звернутися до суду та просити встановити факт належності йому трудової книжки серія НОМЕР_1 , розпочатої 15 серпня 1980 року.

Рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 15 серпня 1980 року.

Рішення суду мотивовано наявністю підстав для задоволення заява, оскільки на теперішній час наявне протиріччя в даті народження заявника, зазначеному у трудовій книжці та в його паспорті, яке в свою чергу створює перешкоди у реалізації останньому права на отримання пенсії за віком та враховуючи те, що в позасудовому порядку виправити вказані розбіжності неможливо, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення таких юридичних фактів, а тому наявні підстави для задоволення заяви та встановлення факту належності трудової книжки.

Не погодившись з таким рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що встановлення факту належності трудової книжки необхідне заявнику для призначення пенсії, оскільки дозволить останньому зарахувати періоди роботи, зазначені у трудовій книжці, до стажу при призначенні пенсії, тобто вбачається спір про право, тому позов має розглядатися не в порядку окремого провадження, а в порядку позовного провадження адміністративного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з наступних підстав.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 21 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 травня 2023 № 41 заявнику зараховано страховий стаж, який складає 22 роки 06 місяців 16 днів, та відмовлено у призначені пенсії за віком через відсутність необхідного визначеного законом страхового стажу. За результатами розгляду документів не взято до уваги періоди роботи з 20 липня 1980 року по 13 травня 1981 року, з 01 серпня 1983 року по 27 липня 1990 року, з 02 серпня 1990 року по 16 серпня 1996 року, з 23 серпня 1996 року по 31 грудня 1997 року, оскільки вказана в трудовій книжці серії НОМЕР_1 дата народження заявника не відповідає паспорту (в трудовій книжці ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно паспорту ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Судом встановлено, що датою народження ОСОБА_1 є дата ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15 січня 1963 року та копією паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Станично - Луганським РВ УМВС України в Луганській області 15 березня 2000 року.

Належність заявнику ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15 серпня 1980 року, підтверджується також наступними документами: копією військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копією свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_4 , виданого Пенсійним фондом України 07 жовтня 2002 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із наявності на теперішній час протиріччя в даті народження заявника, зазначеному у трудовій книжці та в його паспорті, яке в свою чергу створює перешкоди у реалізації останньому права на отримання пенсії за віком, враховуючи, що в позасудовому порядку виправити вказані розбіжності неможливо, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення таких юридичних фактів.

Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов таких висновків за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із положеннями частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».

Законом, а саме Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Також слід зазначити, що п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, провадження № 14-505цс19).

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право, і метою їх є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило йому у призначенні пенсії за віком, через відсутність необхідного визначеного законом страхового стажу.

При перевірці документів Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виявило, що в трудовій книжці НОМЕР_1 , розпочатої 15 серпня 1980 року, дата народження заявника не відповідає даті народження, зазначеної у паспорті ОСОБА_1 .

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Чинне законодавство не передбачає можливості підтвердження трудового стажу судовим рішенням.

Проте, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов заінтересована особа зобов`язана вчинити конкретні дії і, якщо вона їх не вчиняє, це може стати предметом судової перевірки.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій.

Таким чином, розгляд державними органами питання, що виходить за межі їх компетенції, є порушенням дискреційних повноважень як суб`єкта владних повноважень (доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law).

Колегія суддів звертає увагу, що заявник не надав суду першої інстанції доказів того, що він, як передбачає Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, звертався до останнього місця роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці про його дату народження, а йому було відмовлено у внесенні таких змін або його заява залишилась без відповіді.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, колегія суддів вважає, що заявником порушено порядок внесення змін записів у трудовій книжці, оскільки матеріали справи не містять, а заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до останнього місця роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці, як то передбачає Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, а тому суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про задоволення заяви.

Отже, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України, є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - задовольнити.

Рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 12 лютого 2025 року

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна