Справа № 694/2290/24
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Смовж О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Блискавки А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У вересня 2024 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором надання споживчого кредиту.

В обґрунтування позову посилається на те, що 17.06.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» (далі за текстом - Товариство) та ОСОБА_1 (далі за текстом - Відповідач) укладено кредитний договір №197199 (далі за текстом - Кредитний договір або Договір) про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, a Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3000,00 гривень; дата надання кредиту: 17.06.2021 року; строк кредиту: 29 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25.06.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 15 600, 00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 000 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 12 600,00 грн.

17.02.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 за договором факторингу №01-17/02/2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, позивач звертається до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №197199 від 17.06.2021 у загальному розмірі 15 600, 00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 000 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 12 600,00 грн, також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 гривень та витрати за надання правової допомоги в розмірі 10 500,00 грн.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.09.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

06 листопада 2024 року представник відповідача Шатохін С.А. звернувся до суду з відзивом на позовну заяву, у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, мотивуючи це тим, що в якості додатка №6 надано «Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №197199». Відповідно до наданого тексту додатку №6 серед іншого зазначено, що відповідач отримав від ТОВ «ЗАЙМЕР» фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн строком на 30 днів ( п.1.2 наданого документу) але в позовній заяві Позивач зазначає, що кредит надано строком на 29 днів, що вказує на певні розбіжності.

Окрім того на останньому аркуші наданого «договору» - додаток №6 зазначено «електронний підпис» - CL6149 проте відповідно до іншого письмового доказу - довідки про ідентифікацію (додаток №4 до позову) одноразовим ідентифікатором зазначено KL6149 тобто, в разі визнання існування одноразових ідентифікаторів в якості Електронного цифрового підпису, до суду надано не підписаний відповідачем Договір - Додаток№6.

Також сума позову складає 15 600,00 грн. проте в якості доказу проведення досудового врегулювання спору додано вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором - Додаток №2, але дана вимога відрізняється сумою, яка складає 16 050,00 грн. Суттєво також, що відповідно до інформації, зазначеної в даній Вимозі - Додаток №2 серед іншого зазначено, що ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на підставі договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2022.

Після укладення договору про відступлення права вимоги/договору факторингу первісний кредитор зобов`язаний повідомити про це боржника в письмовій формі. Адже боржник має право не виконувати зобов`язання перед новим кредитором до надання йому доказів переходу права вимоги (ст. 517 ЦКУ). Проте матеріали судової справи не містять доказів направлення письмового повідомлення Боржнику про відступлення права вимоги на користь третіх осіб. Також додаток №3 до позову - «Виписка з особового рахунка за кредитним договором №197199» складена стосовно КРЕДИТНОГО договору, проте до суду надано «Індивідуальну частину договору про надання ФІНАНСОВОГО кредиту №197199», що на думку представника відповідача за своєю природою не є тотожними договорами. Окрім того, виписка з особового рахунку не містить: номера особового рахунку, періоду нарахувань, відсоткової ставки, зазначено лише суму прострочених відсотків, не передбачених договором.

В наданій виписці серед іншого не зазначено суму комісії, яка передбачена Договором в п. 1.5. та складає 15% від суми фінансового кредиту. В наданій виписці зазначено пеню, штрафи у розмірі 450,00грн проте не зазначено ані періоду нарахування, ані способу, відповідно до якого визначено такий розмір.

Окрім того, сумнівним є документ Додаток №8 до позову, в якому реальна річна процентна ставка зазначена в розмірі 114432%, а не 730% річних, як це зазначено в Додатку №6 в п.1.3, окрім того цей документ також містить «Електронний підпис» з ідентифікатором CL6149, а не того, що зазначений в «Довідці про ідентифікацію».

Більше з тим, Додаток №10 до позову не містить відомостей про джерело перерахування грошових коштів.

Стосовно Додатку №11 як доказу направлення вимоги на адресу, то квитанція про оплату послуг УДППЗ «УКРПОШТА» не містить жодного посилання на направлення Укрпоштою документів, даний документ є виключно фінансовим та підтверджує факт здійснення перерахування коштів невідомою особою на користь Укрпошти. При цьому перелік відправлень, наявний у Додатку №14, але на загальну суму 855 грн, при цьому квитанція надана на 27 941,40грн з чого неможливо ідентифікувати чи мають ці два документи відношення один до одного.

06.02.2025 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення в яких він просить відзив представника відповідача Шатохіна С.А. залишити без розгляду, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідно до п.6.1 за кредитним договором № 197199 останній складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надано до суду довідку про ідентифікацію з одноразовим ідентифікатором KL6149 по кредитній справі, яка передана Первинним кредитором в рамках укладеного Договору факторингу.

З метою повного та всебічного розгляду справи та надання вичерпної інформації по справі, позивач звернувся до Первісного кредитора з відповідним запитом про надання додаткової інформації щодо невідповідності одноразового ідентифікатора в договорі про надання Фінансового кредиту № 197199 від 17.06.2021 та довідці про ідентифікацію. Станом на 05.02.2025 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» отримано відповідь на запити від Первісного кредитора, тому, з метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи Позивач просив суд долучити до матеріалів справи коректну довідку про ідентифікацію, надану Первісним кредитором, а саме: Довідка про ідентифікацію за Договором № 197199.

17.02.2022 між TOB «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу №01-17/02/2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_3 . Згідно з пунктом 1.1. Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Натомість, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

У зв`язку з цим, позивач вважає, шо доводи відповідача стосовно неналежного повідомлення про зміну кредитора за Кредитним договором від ТОВ «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є безпідставними та необгрунтовними. Зазначає, що відповідно до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та ОСОБА_4 . Ні Первісний кредитор, ні ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація - є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні коштц, може власноруч, отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів.

На думку позивача відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, шо відповідні кошти не зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводі,, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідача.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом ч.1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами ст.ст.2,12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вимоги ст.264ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 17.06.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» (далі за текстом - Товариство) та ОСОБА_1 (далі за текстом - Відповідач) укладено кредитний договір №197199 (далі за текстом - Кредитний договір або Договір) про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, a Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3000,00 гривень; дата надання кредиту: 17.06.2021; строк кредиту: 29 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25.06.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 15 600,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 000 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 12 600,00 грн.

За умовами п.1.6. датою укладання цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта.

Додатком № 1 до договору є графік розрахунків до договору про надання фінансового кредиту №197199, згідно з яким дата повернення кредиту та нарахованих відсотків 16.07.2021 року, сума кредиту 3000,00 гривень, проценти за користування кредитом 1800,00 гривень, загальна вартість кредиту 5250 гривень, який підписаний одноразовим ідентифікатором СL6149.

З довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 направлено одноразовий ідентифікатор КL6149 на номер 9 червня 2021 року.

Договір про надання фінансового кредиту №197199 підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором СL6149.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 20.05.2024 № 2960/05 вбачається, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» проведена успішна транзакція на суму 3000 грн.

Надалі 17.02.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

21 травня 2024 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надіслало ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором про погашення заборгованості на суму 16 050,00 грн.

Випискою з особового рахунку за Кредитним договором №197199 встановлено, що станом на 21.05.2024 року загальний розмір заборгованості становить 16 050,00 грн, яка складається з: простроченого тіла в розмірі 3000,00 гривень, прострочені відсотки 12 600 грн; пеня, штраф в розмірі 450, 00 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Разом з тим, на останньому аркуші наданого «договору» - додаток №6 зазначено «електронний підпис» - CL6149 проте відповідно до іншого письмового доказу - «Довідки про ідентифікацію» - додаток №4 до позову одноразовим ідентифікатором зазначено КL6149 тобто, в разі визнання існування одноразових ідентифікаторів в якості Електронного цифрового підпису, до суду надано не підписаний відповідачем Договір - Додаток№6.

Електронний цифровий підпис (або скорочено - ЕЦП) за правовим статусом прирівняний до власноручного підпису або печатки.

ЕЦП - це дані в електронній формі, отримані за результатами криптографічного перетворення, які додаються до інших даних або документів і забезпечують їх цілісність та ідентифікацію автора.

За допомогою послуг ЕЦП можна підписувати електронні документи, користуватися електронними послугами, реєструватися на державних порталах тощо. Документи, підписані за допомогою ЕЦП, мають таку саму юридичну силу, як і звичайні.

Станом на середину 2018 року близько 9 мільйонів фізичних осіб та представників юридичних осіб та вже мають ЕЦП, серед них третина - фізичні особи, фізичні особи- підприємці та самозайняті особи.

Отримати послуги ЕЦП фізична або юридична особа може в одному з Акредитованих центрів сертифікації ключів (АЦСК), повний перелік яких наведено в Електронному реєстрі суб`єктів, які надають послуги, пов`язані з ЕЦП» Але в даному Електронному реєстрі відсутнє згадування про Позивача та/або первісного кредитора - ТОВ «ЗАЙМЕР», що в свою чергу виключає можливість використання невідомих ОДНОРАЗОВИХ ідентифікаторів з метою підписання електронних документів.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається».

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, як зазначено позивачем, 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Однак вказаний договір факторингу №01-17/02/2022 та реєстр боржників від 17.02.2022 до договору факторингу №01-17/02/2022 позивачем не наданий.

Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Окрім того, сума позову складає 15 600,00 грн, проте в якості доказу проведення досудового врегулювання спору додано Вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором - Додаток №2. Але дана вимога відрізняється сумою вимоги, яка складає 16 050,00 грн.

Відповідно до інформації, зазначеної в даній Вимозі - Додаток №2 серед іншого зазначено, що ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на підставі договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2022року.

Після укладення договору про відступлення права вимоги/договору факторингу первісний кредитор зобов`язаний повідомити про це боржника в письмовій формі. Адже боржник має право не виконувати зобов`язання перед новим кредитором до надання йому доказів переходу права вимоги (ст. 517 ЦКУ). Проте матеріали судової справи не містять жодних доказів направлення письмового повідомлення Боржнику про відступлення права вимоги на користь третіх осіб.

Окрім того, додаток №3 до позову - «Виписка з особового рахунка за кредитним договором №197199». Так частина документів надана в якості виписок, довідок тощо стосовно КРЕДИТНОГО договору проте до суду надано «Індивідуальну частину договору про надання ФІНАНСОВОГО кредиту №197199» що за своєю природою є не тотожними договорами.

Також виписка з особового рахунку не містить: номера особового рахунку; періоду нарахувань; ідсоткової ставки, зазначено лише суму прострочених відсотків, не передбачених договором;

В наданій виписці серед іншого не зазначено суму комісії, яка передбачена укладеним «Договором» в п.1.5. та складає 15% від суми фінансового кредиту. В наданій виписці зазначено пеню, штрафи у розмірі 450,00 грн проте не зазначено ані періоду нарахування ані методики, відповідно до якої визначено такий розмір.

Відповідно п.6.4.1 Договору - Додаток №6 в якому серед іншого зазначено, що графік розрахунку розміщувався в електронному вигляді в Особистому кабінеті Клієнта, зареєстрованому на веб-сторінці Товариства (ТОВ «ЗАЙМЕР») за посиланням https://www.cly.com.ua/ проте матеріали судової справи не містять належних та допустимих доказів стосовно того чи є «первісний кредитор» ТОВ «ЗАЙМЕР» власником даного сайту та/або веб-сторінки, чи є цей об`єкт інтелектуальної власності знаходиться на балансі Товариства В разі відсутності належних доказів розпорядження Товариством-первісним кредитором веб-сторінкою, через яку проводилось укладання правочину відсутні будь-які законні підстави вважати що дані правочини укладались.

Досліджуючи інші надані письмові докази, серед яких є документ, а саме: Додаток №8 до позову, в якому реальна річна процентна ставка зазначена в розмірі 114432%, а не 730% річних, як це зазначено в Додатку №6 в п.1.3, окрім того цей документ також містить «Електронний підпис» з ідентифікатором CL6149, а не тим, що зазначено в «Довідці про ідентифікацію».

Зазначено також і те, що всі підписані документи, містять єдиний ОДНОРАЗОВИЙ ідентифікатор, тобто для кожного окремо підписаного документу повинен був бути окремий ОДНОРАЗОВИЙ ідентифікатор.

Суд не бере до уваги і Додаток №10 до позову, який нібито свідчить про перерахування коштів на імя відповідача, оскільки даний документ не містить відомостей про того звідки ці грошові кошти перераховуються.

Як вбачається з Додатку №11 в якості доказу направлення вимоги на адресу відповідача надана квитанція про оплату послуг УДППЗ «УКРПОШТА», проте документ не містить жодного посилання та/або доказової бази стосовно направлення Укрпоштою саме вимоги відповідачу, даний документ є виключно фінансовим та підтверджує лише факт здійснення перерахування коштів невідомою особою на користь Укрпошти. При цьому перелік невідомих відправлень наявний у Додатку №14, проте наданий список на загальну суму 855 грн, а квитанція на 27 941,40 грн з чого неможливо ідентифікувати чи мають ці два документи відношення один до одного.

Також укладення договорів факторингу не позбавляє обов`язку особи, яка звернулася до суду, доводити замість кредитодавця достовірність нарахованих сум основного боргу, відсотків, комісій, пені, штрафів, періоду нарахувань і т.п. за період із моменту укладення договору кредиту і до звернення до суду з позовною заявою.

Однак детальних розрахунків боргу ОСОБА_1 суду не надано.

Таким чином, через відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ «ЗАЙМЕР» прав вимоги за Договором Факторингу №01-17/02/22 від 17.02.2022 до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 197199 від 17.06.2021, укладеним з ТОВ «ЗАЙМЕР, не можна вважати ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» належним позивачем у справі.

Окремої оцінки надано вище також ряду розбіжностей у позовній заяві та наданих в якості доказів документах.

З огляду на викладене, суд не вбачає достатніх та переконливих правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим позивачу відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 509, 510,514, 519, ЦК України, статтями 12, 13, 18, 19, 77-79, 81-83, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписане 17.02.2025.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (адреса: 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,тел. НОМЕР_2 ).

Суддя О.Ю. Смовж