КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 32 110,33 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 9 057,60 грн., 3 % річних у розмірі 2 783,48 грн., а всього 43 951,41 грн., судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачі є мешканцями квартири АДРЕСА_1 , а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Так, відповідачі своєчасно з листопада 2022 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, а з лютого 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 01 травня 2023 року складає 32 110,33 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення становить 6 181,37,21 грн та заборгованість із сплати послуг за постачання гарячої води в розмірі 25 928,96 грн.

Крім того, відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України, зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в розмірі 9 057,60 грн та 3% річних у розмірі 2 783,48 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва 09 вересня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 6 181,37 грн; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 25 928,96 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 9 057,60 грн, 3% річних у розмірі 2 783,48 грн, а всього 43 951,41 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 514 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 514 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Харченко М.В., подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що в вищевказаній квартирі крім неї, зареєстрована дочка разом з дітьми. Після повномасштабного вторгнення дочка із онуками виїхали за кордон, а в неї тяжко хворіла мати, яку вона доглядала з літа 2022 року потребувала допомоги, а лише в квітні 2024 року вона стала проживати за місцем реєстрації.

Вказує, що в її квартирі за її заявкою 11 вересня 2024 року було зроблено обстеження та заміна лічильників гарячої і холодного водопостачання, проведено звірку їх показників з представниками позивача і вимог щодо боргу не заявлялось про утворення заборгованості за гаряче водопостачання та постачання теплової енергії дізналась на початку жовтня 2024 року, після отримання рішення.

Зазначає, що заборгованості по оплаті гарячої води не повинно бути, так як відповідно до Акту виконаних робіт від 19 січня 2020 року в графі показники лічильника на старому лічильнику було визначено цифру 00460 куб, а на новому 00001. При опломбуванні лічильника з надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води показники лічильника становили 0,818 м3.

Звертає увагу, що 11 вересня 2024 року вона отримала свідоцтво про перевірку вимірюваної техніки, що свідчить про те, що дані споживання гарячої води обліковувались, згідно чинного законодавства, а нарахування проводилось не обліковому приладу, а по нормам споживання буз облікового приладу. Тому нарахування за використання гарячої води є помилковим.

В розрахунку заборгованості, опалювальна площа складає 51,3 кв.м. за період з лютого 2017 року по квітень 2024 року, однак в ньому відсутні показники тарифів, покази лічильників.

В апеляційній скарзі також звертає увагу, що не зрозуміло, яким чином із яких вихідних даних позивач вираховував заборгованість.

Вказує, що за період з червня 2017 по червень 2021 суми заборгованості у розмірі на кінець місяця складали суми боргу 28 576,27 грн, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, а тому вказана вище сума не повинна враховуватись, а так як вона постійно сплачувала за використання гарячої води і на кінець квітня 2024 року сума боргу склала із розрахунку 28 576,27-25 928,98) є від`ємним значенням у розмірі 2 647,29 грн.

Якщо вирахувати суми боргу, враховуючи строки давності на період з червня 2017 року у розмірі 28 576,27 грн. вирахувати суму 25 928,98 грн., визначається не сума боргу, а сума переплати у розмірі 2 647,29 грн., таким чином на кінець квітня 2024 року наявна переплата у розмірі 2 647,29 грн.

Щодо боргу відносно постачання теплової енергії, вказує, так як в квартирі вона в зимовий час не проживала і не отримувала дану послугу, крім того, позивач визначав споживання теплової енергії відповідачем не відомо за що і яким чином, які вихідні дані було використано для проведення нарахування боргу.

У розрахунку споживання теплової енергії за ЖКП позивач не вказав тарифи, норми споживання, скільки спожито теплової енергії, однак такі графи в таблицях в розрахунку відсутні.

Також зазначає, що позивач надаючи розрахунки у загальних таблицях не подаючи роз`яснення, визначив завищенні суми нарахування, маючи на меті незаконно стягнути суми які не відповідають дійсності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

10 грудня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ «Євро - реконструкція» - Смолярчук О.О. на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відзив обґрунтовувала тим, що постановка на облік, опломбування та передача показників індивідуального засобу обліку гарячої води для коректних нарахувань за спожиті послуги, споживачам необхідно дотримуватись правил користування засобами обліку. Індивідуальні засоби обліку води обов`язково мають бути прийняті на абонентський облік надавача послуг, опломбовані надавачем послуги, вчасно повірені, а їхні показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації.

Зазначає, що відповідачем з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року показники лічильників не передавались, нарахування за послугу здійснювалось по нормі споживання. По особовому рахунку була наявна пільга у споживача ОСОБА_3 , тому нарахування води здійснювалось за пільговою нормою споживання.

З 01 серпня 2017 року по 30 вересня 2019 року, у зв`язку зі смертю споживача ОСОБА_3 та припиненням підстав для пільги, нарахування здійснювалось за нормою споживання з розрахунку 3 м. куб на 1 особу відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

Звертає увагу, що термін повірки індивідуального засобу обліку гарячої води закінчився 01 жовтня 2019 року тому його було знято з обліку та з 01 жовтня 2019 року по 18 січня 2021 нарахування здійснювалось за нормою споживання з розрахунку 3 м. куб на 1 особу відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

З 19 січня 2021 року по 30 квітня 2024 року нарахування за послуги з централізованого постачання гарячої води здійснювалося по переданим споживачами показникам індивідуального засобу обліку. За місяці, коли показники споживачами не передавались, нарахування здійснюються по нормі споживання відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб та підлягають автоматичному зняттю та перерахунку по показникам індивідуального засобу обліку, щойно такі показники передаються (колонка «перерахунки» бухгалтерської довідки за послугу з постачання гарячої води в додатку).

Також звертає увагу, що з листопада 2021 року по особових рахунках споживачів нараховуються витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ). Як вбачається з розрахунку, з листопада 2021 року щомісяця нараховується окремо за послугу з постачання гарячої води та окремо за ФГВ, оскільки за ФГВ розрахунок здійснюється, застосовуючи тариф на послугу з постачання теплової енергії.

Також звертає увагу у відзиві на те, що сам факт проживання споживача послуг в іншому місці не звільняє його від сплати отриманих комунальних послуг, без належного, документального оформлення не проживання.

Крім того, обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, у виконавця немає, плата за надані послуги нараховуються у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем.

Звертає увагу, що відповідачі не звертались до позивача з документами, які підтверджують не проживання за адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».

Проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція», мотивував своє рішення тим, що на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте відповідачами не здійснюється оплата послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому витрати з надання вказаних послуг підлягають стягненню з боржників (відповідачів). При обрахуванні суми заборгованості з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води судом першої інстанції в основу обчислень покладена наданий позивачем розрахунок заборгованості. Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» 3 % річних у розмірі 2 783,48 грн. та інфляційна складова у розмірі 9 057,60 грн., погодившись із розрахунком позивача в цій частині складової вимоги заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону чинної до 10 грудня 2017 року.

Правилами встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати послуг з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії, а також гарячого водопостачання та наявність порушеного права ТОВ «Євро-Реконструкція» в цій частині вимог.

Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячого водопостачання із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

У апеляційній скарзі представник відповідача просила застосувати строк позовної давності до частини позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція», а саме за період до червня 2021 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Встановлено, що розгляд справи, яка переглядається здійснено судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України особливістю такого порядку є розгляд справ за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами суд направив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , однак рекомендоване поштове повідомлення 722 повернулося на адресу суду.

В той же час, частина шоста статті 272 ЦПК України визначає, що днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

За таких обставин матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена судом першої інстанції про розгляд щодо неї справи та не мала можливості висловити заперечення проти позовних вимог та подати докази на їх підтвердження, в тому числі, скористатись правом подання заяви про застосування позовної давності у суді першої інстанції.

Враховуючи ту обставину, що відповідачка не отримувала копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у даній справі та копію позовної заяви, остання не мала рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу не заперечував, що подана відповідачем заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності може бути застосована лише до частини заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 лютого 2017 року по 12 березня 2017 року.

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до відзиву на апеляційну скаргу надало розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, з урахуванням заяви відповідачки про застосування строків позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 05 червня 2024 року, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до 11 червня 2021 року.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20.

Враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року.

До вимог про стягнення заборгованості за послуги з гарячого водопостачання за період з 01 лютого 2017 року по 11 березня 2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.

Відповідно до розрахунку суми боргу за послугу з гарячого водопостачання за період з 12 березня 2017 року по 01 травня 2024 року у відповідачів наявна заборгованість за надану послугу у розмірі 25 287,42 грн.

Вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем були здійснені нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Так, розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%.

Отже, з відповідача на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягають стягненню 3% річних за прострочену суму за з гарячого водопостачання в розмірі 2 686,24 грн. за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Розрахунок інфляційної складової боргу з гарячого водопостачання обчислюється за такою формулою: IV=(S*I/ 100 - S) *Q/DM, де S- сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 5 738,11 грн. за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Відтак, рішення суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Відповідно до частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028 гривень.

За результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 39 893,14 грн., що становить 90,76 % розміру задоволених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому відповідна частини сплаченого позивачем судового збору має бути компенсована останньому за рахунок держави.

При подачі позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 3 028 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення позову, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 748,21 грн. (3 028*90,76%), тобто по 1 374,10 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (Код , місцезнаходження: вул. Гнати Хоткевича, 20, м. Київ) заборгованість за період з листопада 2022 року по квітень 2024 року за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 6 181,37 грн.; заборгованість за період з 12 березня 2017 року по 01 травня 2024 рокуза послуги з постачання гарячої води у розмірі 25 287,42 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 5 738,11 грн., 3% річних у розмірі 2 686,24 грн., а всього 39 893,14 грн (тридцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто три гривні 14 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (Код , місцезнаходження: вул. Гнати Хоткевича, 20, м. Київ), понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1 374,10 грн (одна тисяча триста сімдесят чотири гривні 10 копійок) .

Компенсувати Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (Код , місцезнаходження: вул. Гнати Хоткевича, 20, м. Київ), за рахунок держави 1 374,10 грн (одну тисячу триста сімдесят чотири гривні 10 копійок) судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв