СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/30/25
ун. № 759/1124/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Ганнисика А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката Кочмарука Михайла Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо скасування арешту,

Встановив

У січні 2025 року представник скаржника Кочмарук М.В. звернувся до суду із скаргою в якій просить зобов`язати державного виконавця зняти арешт з майна ОСОБА_3 .

В обґрунтування посилався на те, що 08.08.2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_3 . 19.05.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 загинув на фронті при виконанні своїх службових обов`язків. 29.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса із проханням відкрити спадкову справу на майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_3 . Приватний нотаріус Леденьов Іван Сергійович на запит видав роз`яснення вих. № 126/01-16 від 29.01.2023 року, що на нерухоме майно накладений арешт та надав рекомендацію звернутися до суду для вирішення питання в судовому порядку. 08.02.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м . Київ ) з заявою про зняття арешту з майна.16.02.2024 року ОСОБА_1 отримала відповідь від Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м . Київ ) в якій йшлося про те, що за результатом розгляду заяви від 08.02.2024 року проведеною перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено , що виконавчі провадження , по виконанню постанови серія та номер 204/32 виданої 17.02.2011 року та постанови серія та помер 72/32 виданої 07.09.2012 року за якими боржником є ОСОБА_3 на підставі яких було накладено арешт на майно на виконанні у відділі не перебувають та зареєстрованими не значаться. Відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України « Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями » від 07.06.2017 року №1829 / 5 зі змінами , строк зберігання виконавчих проваджень . переданих до архіву органу державної виконавчої служби , приватного виконавця . становить три роки , крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Підстави для зняття арешту відсутні. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на дату подання скарги, об`єкт нерухомого майна, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Просить скаргу задовольнити.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без участі.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду скарги, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

08.08.2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

19.05.2018 року ОСОБА_3 придбав нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі- продажу від 19.05.2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Листом №126/01-16 від 29.01.2023 року приватний нотаріус повідомив про наявність арешту на все майно померлого ОСОБА_3 та рекомендував звернутися до суду для вирішення зазначеного питання.

07.02.2024 року на адресу виконавчої служби було направлено заяву про зняття арешту з майна, однак жодних дій не було вчинено.

Згідно листа Святошинського відділу виконавчої служби у місті Києві від 16 лютого 2024 року зазначено, що: «проведеною перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі провадження по виконанню постанови серія та номер 204/32, виданої 17 лютого 2011 року та постанови серія та номер 72/32 виданої 07 вересня 2012 року, за якими боржником є ОСОБА_3 , на підставі яких було накладено арешт на майно, на виконанні у відділі не перебувають та зареєстрованими не значиться».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

З Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що постановою 204/32, 17.02.2011 та постановою 72/32, 07.09.2012 ВДВС у Святошинського РУЮ у м. Києві накладено арешт на все майно ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За змістом ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

З матеріалів скарги вбачається, що на даний час ОСОБА_3 не є боржником по будь-якому виконавчому провадженні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Слід зазначити, що наявність протягом тривалого часу (більше 20 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача та за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи скарги про те, що державним виконавцем протиправно вчинено бездіяльність, яка полягає у не скасуванні арешту, накладеного на майно, суд вважає безпідставними.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що є доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання рішення суду.

Керуючись . ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі ст. 12, 81, 260, 448, 450, 451ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката Кочмарука Михайла Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо скасування арешту - задовольнити частково .

Зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна ОСОБА_3 , накладений на підставі постанови 204/32, 17.02.2011, ВДВС у Святошинського РУЮ у м. Києві, реєстраційний номер обтяження 11070646.

Зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна ОСОБА_3 , накладений на підставі постанови 72/32, 07.09.2012, ВДВС у Святошинського РУЮ у м. Києві, реєстраційний номер обтяження13014885.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинського районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко