ПОСТАНОВА

іменем України

11 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/3403/24

провадження № 22-ц/4809/362/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 жовтня 2024 року у складі судді Мохонько В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 07 жовтня 2012 року на державному пасовищі біля села Олександрівка Долинського району Кіровоградської області Корявкіна Ала Василівна схопила належний їй фотоапарат та при цьому травмувала обидві руки позивача. Вказувала, що зазначеними діями відповідачка нанесла їй тілесні ушкодження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2019 року по справі №393/1157/13-к ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, ст.186 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2019 року залишено без змін. Вказувала, що від злочину зазнала нестерпний біль та сильні душевні переживання, які виразились в тому, що вона себе почувала приниженою, незахищеною. Вважає, що їй завдано матеріальну шкоду, яка становить 300000 грн, та моральну шкоду, яку вона оцінює у 400000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 300000 грн матеріальної шкоди та у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 400000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засідання ОСОБА_1 підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2019 року по справі №393/1157/13-к ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №0000043, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2012 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України - закрито (а.с.3-4).

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2019 року про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2 - залишено без змін (а.с.5-11).

В межах зазначеного кримінального провадження по справі №393/1157/13-к встановлено, що 07 жовтня 2012 року близько 15:00 год потерпіла ОСОБА_1 вигнала свою велику рогату худобу на державне пасовище, що розташоване біля вул.. Кірова в с. Олександрівка Долинського району Кіровоградської області. ОСОБА_1 сиділа на землі та друкувала на належному їй ноутбуці, коли до неї із-за спини підійшла ОСОБА_2 . На ґрунті особистих неприязних відносин схопила ОСОБА_1 за волосся та почала трясти її голову, спричинивши руками тілесні ушкодження на обличчі та руках у вигляді саден лівої та правої щоки, садна крила носа зліва, садна на тильній поверхні правої кисті у основи 2 пальця, садна на лівій кисті по тильній поверхні у основи 2 пальця, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після нанесення потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , вважаючи що ОСОБА_1 її фотографує, з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривка, вихопила із рук потерпілої ОСОБА_1 фотоапарат марки Canon A2300HD вартістю 850 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 з викраденим майном зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_1 , матеріальну шкоду на суму 850 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції, врахувавши глибину і тривалість моральних страждань потерпілої, пов`язаних із тілесними ушкодженнями, прийшов до висновку про те, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди місцевий суд зазначив, що позивачем документально не підтверджено суму матеріальної шкоди, відсутні будь-які докази понесення позивачем збитків на зазначену у позові суму. Крім того, в ухвалі Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.06.2019 у резолютивній частині зазначено, що речовий доказ фотоапарат марки Canon A2300HD залишено потерпілій ОСОБА_1 , як їй належний.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з висновками суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди, виходячи з такого.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення.

Отже, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав ч.1 ст.49 КК України питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

У пунктах 4, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди були сформульовані Верховним Судом у пункті 52 постанови від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає в стражданні або приниженні, які людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Визначаючи розмір відшкодування суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 639/2981/19.

Враховуючи встановлені обставини під час даного судового розгляду, а також кримінального провадження за обвинуваченням відповідача, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, яка була спричинена потерпілій з боку обвинуваченої внаслідок скоєння останньою кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, ст.186 КК України.

Відтак, враховуючи, що завдана потерпілій моральна шкода безпосередньо пов`язана з ушкодженням здоров`я, а тому завдану їй шкоду необхідно компенсувати в грошовому еквіваленті.

Встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_2 . ОСОБА_1 були завдані легкі тілесні ушкодження, що свідчить про перенесення нею фізичного болю та страждань, що безумовно негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань.

Колегія суддів, приймаючи до уваги ступінь тяжкості заподіяного потерпілій тілесного ушкодження, що потягло розлад здоров`я та неможливість в інший негрошовий спосіб відшкодувати завдану немайнову шкоду, визначає, що сума, заявлена потерпілою у розмірі 400000 грн у рахунок її відшкодування, є занадто збільшеною з урахуванням конкретних обставин справи. Однак, апеляційний суд убачає підстави для зміни визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди та вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Для стягнення більшого розміру відшкодування суд передбачених законом підстав не встановив, оскільки позивач не підтвердив доказами настання внаслідок травмування невідворотних негативних наслідків.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбчено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В частині визначеної позивачем матеріальної шкоди у розмірі 300000 грнколегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність понесення позивачем збитків на зазначену суму.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в силу ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди шляхом збільшення суми відшкодування до 20000 грн, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 жовтня 2024 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_2 (ЕА НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко