Справа № 274/6503/24
Провадження № 2/0274/221/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" лютого 2025 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬК РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І. Ю.,
за участю секретаря судового засідання Дерманської О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, -
У серпні 2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з серпня 2020 року до червня 2024 року в розмірі 36 762, 96 грн.
Короткий виклад доводів позивачки
На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочним рішенням суду від 03.02.2021 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.
Із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, відповідач сплачує аліменти неохоче та не регулярно. Відповідач обізнаний про наявність щодо нього відкритого виконавчого провадження. Станом на 30.06.2024 у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 36 762, 96 грн.
Нарахована пеня за прострочення сплати аліментів з серпня 2020 року до 30 червня 2024 року становить 58 318, 04 грн.
Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені не повинен перевищувати 100 % заборгованості зі сплати аліментів, розмір пені за період із серпня 2020 року до червня 2024 року дорівнює розміру боргу за цей період, та складає 36 762 грн 96 коп.
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не направляв.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 16 вересня 2024 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 21 січня 2024 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про направлення справи на розгляд суду за місцем його реєстрації.
Ухвалою суду від 21 січня 2024 року суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 через виявлені під час судового розгляду недоліки позову.
Недоліки позовної заяви ОСОБА_1 усунула 27 січня 2025 року, надавши позовну заяву із зазначенням помісячно суми боргу за пенею.
Протокольною ухвалою суду від 14.02.2025 суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Позивачка у судовому засіданні підтримала позов та наполягала на його задоволенні.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився.
Від відповідача надійшло повторне клопотання про направлення цієї справи на розгляд до суду за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача.
Протокольною ухвалою від 14 лютого 2024 року суд залишив це клопотання відповідача без розгляду через зловживання останнім своїми процесуальними правами.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що сторони із 14 вересня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7 ).
Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 вересня 2021 року (а.с. 10).
Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 серпня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9).
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.06.2022 суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення пені за період із серпня 2020 року до серпня 2021 року в розмірі 1412 грн 40 коп. (а.с. 11-13).

Згідно з повідомленням начальника Шевченківського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та довідки - розрахунку від 18 липня 2024 року заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_7 по виконавчому листу № 274/5237/20 від 22.02.2021 (стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 ) за період із серпня 2020 року до 30 червня 2024 року становить 36 762,96 грн. За цей період відповідачем аліменти частково сплачувалися. Зокрема у вересні та жовтні 2021, та в період із грудня 2021 року до травня 2022 року ОСОБА_2 аліменти не сплачував та борг за ці місяці не погасив (а.с. 14-16).

Застосовані судом норми права, релевантна судова практика

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частина друга статті 141 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 Верховний Суд виснував, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Аналіз доводів сторін, висновки суду

Позивачка згідно пред`явленого позову просила стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів на сина ОСОБА_4 за період із серпня 2020 року до червня 2024 року.

Разом із тим, спір про стягнення із відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів за період із серпня 2020 року до серпня 2021 року уже був судом вирішений. Відповідно до рішення суду від 23.06.2022 позов ОСОБА_1 суд задовольнив частково.

Суд зазначає, що повторне вирішення судом питання щодо стягнення пені за один і той самий період недопустимо.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені за період несплати відповідачем аліментів із серпня 2021 року до червня 2024 року, суд доходить таких висновків.

Відповідно до позову пеню за період із 01 червня 2022 року до 30 червня 2024 року ОСОБА_1 не нараховувала, оскільки аліменти за цей період відповідач сплачував.

Із розрахунку боргу за аліментами, наданим державним виконавцем вбачається, що у вересні та жовтні 2021 року, та в період із грудня 2021 року до травня 2022 року ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 не сплачував.

Відповідачеві відомо про наявність щодо нього виконавчого провадження, про що свідчить сплата ним аліментів у інші періоди та його участь у вирішенні справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення пені за період із серпня 2020 року до серпня 2021 року.

Відповідач не оспорив позову та не надав суду доказів неможливості сплати ним аліментів за період із вересня до жовтня 2021 року, та із грудня 2021 року до травня 2022 року.

Таким чином, відповідач допустив умисне невиконання рішення суду про стягнення із нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

Відповідач не оспорив розрахунку боргу за аліментами, долученого до позову.

Згідно з розрахунком державного виконавця, відповідач допустив несплату аліментів:

у вересні 2021 року - 5164,5 грн,

у жовтні 2021 року - 5336,75 грн,

у грудні 2021 року - 6689,75 грн,

у січні 2022 року - 3758,89 грн,

у лютому 2022 року - 1399,70 грн,

у період із березня 2022 року до квітня 2022 року по 1050, 00 грн, щомісячно,

у травні 2022 року - 1398,64 грн.

Відповідно, розмір пені за відповідний період складає:

за вересень 2021 року пеня складає 5164,5 грн, (із розрахунку 5164,5 грн (сума боргу) х1034 (дні прострочення)х1% = 53400,91 грн, але не більше 100% розміру бору)

за жовтень 2021 року 5336,75 грн, (із розрахунку 5336,75 грн (сума боргу) х1003 (дні прострочення)х1% = 53527,5 грн, але не більше 100% розміру бору);

за грудень 2021 року 6689,75 грн, (із розрахунку 6689,75 грн (сума боргу) х 942 (дні прострочення)х1% = 63 017,45 грн, але не більше 100% розміру бору);

за січень 2022 року 3758,89 грн, (із розрахунку 3758,89 грн (сума боргу) х 911 (дні прострочення)х1% = 34 243,49 грн, але не більше 100% розміру бору);

за лютий 2022 року 1399,70 грн, (із розрахунку 1399,70 грн (сума боргу) х 883 (дні прострочення)х1% = 12 353,17 грн, але не більше 100% розміру бору);

за березень 2022 року 1050, 00 грн, (із розрахунку 1050, 00 грн (сума боргу) х 852 (дні прострочення)х1% = 8946 грн, але не більше 100% розміру бору);

за квітнень 2022 року 1050, 00 грн, (із розрахунку 1050, 00 грн (сума боргу) х 822 (дні прострочення)х1% = 8631 грн, але не більше 100% розміру бору);

за травень 2022 року 1398, 64 грн, (із розрахунку 1398,64 грн (сума боргу) х 791 (дні прострочення)х1% = 11 063,24 грн, але не більше 100% розміру бору);

Тобто, пеня за означений період сумарно складає 25 848 гривень 23 копійки.

Тому саме такий розмір пені має бути стягнутий із відповідача через несплату ним аліментів за період із вересня 2021 року до червня 2024 року.

У решті позову суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 851,60 грн. (25 848, 23*1211,2: 36 762,96).

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 848 гривень 23 копійки пені за прострочення сплати аліментів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 851 гривню 60 копійок судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів, з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. Ю. Хуторна