Дата документу 21.02.2025
Справа № 334/8223/15-ц
Провадження № 2/334/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Соломонової А.В.

представника позивача Пивоварова В.І.,

представника відповідача Погрібної С.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про звернення стягнення на предмет іпотеки, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк», третя особа: ТОВ «Укрдебт Плюс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про підтвердження нікчемності правочину,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про звернення стягнення на предмет іпотеки, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк», третя особа: ТОВ «Укрдебт Плюс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про підтвердження нікчемності правочину.

Представником відповідача за первісним позовом 13.01.2025 року через систему «Електронний суд» до суду подане клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також у зазначеному клопотанні представник відповідача за первісним позовом вказує на те, що у дійсній справі 25.01.2016 року було вже заявлене клопотання про витребування від ПАТ «Дельтабанк», який на той момент був позивачем у справі, копії всіх вимог ПАТ "Кредитпромбанк", які надсилалися на адресу ОСОБА_1 щодо дострокового погашення заборгованості. У подальшому клопотання від 25.01.2016 року було доповнено представником відповідача за первісним позовом та було заявлено клопотання про витребування від ПАТ «Дельтабанк» оригіналу кредитної справи для огляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача заперечував щодо можливості задоволення клопотання, в зв`язку із пропуском процесуальних строків.

Представник відповідача в судовому засіданні просила задовольнити клопотання.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ст. 76 ЦПК України)

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з положень статей 79-80 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

Положення статі 81 ЦПК України, відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист.

При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі. Тоді, коли особа використовує свої процесуальні права у сфері доказування всупереч їх меті, діє недобросовісно (у тому числі, несвоєчасно розкриває докази, чим перешкоджає іншій стороні повноцінно організувати свій захист), то починає зачіпатися загальний публічно-правовий інтерес в ефективному відправленні правосуддя, що повинно мати наслідком відповідну реакцію суду.

Також, частиною 2 статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ч. 5 ст. 83 ЦПК України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Крім того, ч. 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає обґрунтувала неможливість їх неподання у вказаний строк, з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до матеріалів справи 25.01.2016 року під час розгляду зазначеної справи у попередньому складі суду стороною відповідача за первісним позовом подавалося клопотання, яке було доповнено у подальшому, про витребування від ПАТ «Дельтабанк» оригіналу кредитної справи щодо кредитних зобов`язань ОСОБА_1 для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року витребуваний у ПАТ «Дельта Банк» оригінал кредитної справи ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) для огляду в суді.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що стороною відповідача за первісним позовом не пропущений строк для подання відповідного клопотання.

З урахуванням пояснень представника відповідача про необхідність огляду оригіналу кредитної справи з метою з`ясування дати звернення кредитора до боржника про дострокове погашення кредитної заборгованості, суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання про витребування доказів, а саме в частині витребування від АТ «Дельтабанк» оригінали листів-вимог ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ» Дельтабанк», які надсилалися на адресу ОСОБА_1 щодо дострокового погашення заборгованості за період до звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 81, 83, 95, 126, 260, 261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі за позовними вимогами ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про звернення стягнення на предмет іпотеки, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк», третя особа: ТОВ «Укрдебт Плюс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про підтвердження нікчемності правочину - задовольнити частково.

Витребувати від ПАТ «Дельта банк» для огляду в судовому засіданні оригінали листів-вимог ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ «Дельтабанк», які надсилалися на адресу ОСОБА_1 щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором від 20.08.2007 року №06/32/07/Склн, за період до 1.09.2015 року.

У разі неможливості надання відповіді надіслати обґрунтовану відмову.

В решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 ЦПК України, окремо від рішення суду не допускається (ч. 2 ст. 352 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України).

Суддя: Гнатюк О. М.