УХВАЛА

10 січня 2025 року

м. Київ

справа № 462/1147/21

провадження № 61-13177ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду

м. Львова від 28 березня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1

на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни у виконавчому провадженні № 74370226, скасування постанов та зобов`язання до вчинення дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Залізничного районного суду

м. Львова від 28 березня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2024 року відмовлено ОСОБА_1

у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що додані до клопотання документи, зокрема довідка пенсійного органу, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 не отримує пенсійних виплат, та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, не є достатніми, оскільки такі докази не свідчать про відсутність інших джерел доходів, зокрема, одержання доходів від майна, наявність самого майна, що зумовлює обов`язок власника у його утримані, відкриття банківських рахунків (депозитних), тощо.

У листопаді 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали

на виконання вимог ухвали Верховного суду від 22 жовтня 2024 року, які містять повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване скрутним майновим становищем ОСОБА_1 , який постійно проходить стаціонарне лікування, вказує про відсутність рухомого та нерухомого майна.

До клопотання, заявником додано довідку по рахунках Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», відповідно до змісту якої на банківському рахунку ОСОБА_1 знаходиться залишок коштів в розмірі 0,06 грн, довідку про склад сім`ї та довідку про присвоєння йому 30 липня 2024 року ІІІ групи інвалідності.

Верховний Суд вважає, що недоліки касаційної скарги не усунуто, оскільки судовий збір не сплачено, а до повторно поданого клопотання з тих самих підстав (скрутне майнове становище) не додано доказів на підтвердження відповідних обставин,

які можуть слугувати для звільнення особи від сплати судового збору.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», належить до повноважень суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду

на власний розсуд, зокрема відстрочити сплату судового збору.

Додана ОСОБА_1 до клопотання довідка банку про залишок коштів

не є свідченням відсутності відкритих банківських рахунків в інших банківських установах.

Аргумент клопотання про відсутність у заявника рухомого та нерухомого майна,

не підтверджено жодними доказами.

Верховний Суд також враховує, що зазначення особою про відсутність

у неї доходів взагалі, очевидно не свідчить про дійсність такого майнового стану, враховуючи загальні потреби життєдіяльності кожної особи та необхідність

їх матеріального забезпечення.

Отже, додані до первісного клопотання та під час усунення недоліків касаційної скарги документи не в повній мірі відображають майновий стан заявника,

а відповідно, такі докази не є достатніми для вирішення клопотання

про звільнення заявника від сплати судового збору за правилами статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, Верховний Суд відзначає, що заявником не підтверджено доказами,

що визначений судом судовий збір у розмірі 605,60 грн становить надмірним майновим тягарем для заявника, а отже, вказане фінансове обмеження

не свідчить про обмеження права на доступ до правосуддя, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно

й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права

на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Отже, наведене свідчить, що станом на 10 січня 2025 року недоліки касаційної скарги щодо сплати судового збору у відповідному розмірі, заявником не усунуто, що унеможливлює відкриття касаційного провадження та є підставою для повернення касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України

у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою

для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду

м. Львова від 28 березня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1

на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни у виконавчому провадженні № 74370226, скасування постанов та зобов`язання до вчинення дії вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк