Провадження № 2-о/357/26/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,

за участю:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - адвокат Мустафаєва Ю.Л.;

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: 1) Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України; 2) ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року заявниця ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мустафаєву Ю.Л., за допомогою системи «Електронний суд» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою, в якій з урахуванням заяви про уточнення вимог просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що 12.04.2023 онука заявниці - ОСОБА_3 , мобілізовано до лав ЗСУ та зараховано до списків особливого складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. У липні 2024 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 з 13.07.2024 вважається безвісти зниклим «ймовірно загиблим» під час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, а згодом заявниця дізналась, що він перебуває в полоні. Вказано, що вона сама виховувала онука ОСОБА_3 після смерті своєї доньки (2008), однак не оформлювала опіку, він тривалий час перебував на її утриманні. Заявниця вказує, що після отримання інформації про ОСОБА_3 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою надати заяву на отримання виплат, відповідно до ч. 6 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Однак, оскільки не підтверджується факт, що вона виховувала онука після смерті доньки та він тривалий час перебував на її утриманні, а в її онука є батько ОСОБА_2 , та оскільки вона не оформлювала опіку над онуком, відтак не має права звернутися із відповідною заявою. Якщо ж виховувала онука, документально не оформлюючи опіку над ним, то такий факт має можливість встановити лише в судовому порядку. Вказує, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , участі у вихованні ОСОБА_3 не приймав, тому метою звернення до суду є встановлення юридичного факту для отримання заявником виплат, відповідно до ч. 6 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

09.12.2024 ухвалою судді заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

16.12.2024 через систему «Електронний суд» на адресу суду від представника заявника - адвоката Мустафаєвої Ю.Л., надійшла заява про усунення недоліків.

19.12.2024 ухвалою судді прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено відкрите судове засідання 18.02.2025.

31.12.2024 на адресу суду від т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - ОСОБА_7 , надійшло письмове пояснення, в обгрунтування якого зазначено, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. З наданих до заяви матеріалів не вбачається, що факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_3 , кимось не визнаний. Висловлено прохання відмовити в задоволенні заяви.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 вказала, що ніхто не заперечує, що вона є рідною бабусею ОСОБА_3 . ОСОБА_2 перебуває за кордоном. Вказала, що вона письмово не зверталась до в/ч із заявою для отримання виплат.

Представник заявника - адвокат Мустафаєва Ю.Л., в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити в уточненій редакції.

Від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, позиція сторони суду зрозуміла.

Вислухавши позицію заявника, її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.01.1996, актовий запис № 35.

Шлюб між батьками ОСОБА_3 розірвано 03.06.1998, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 03.06.1998, актовий запис № 464.

На підставі постанови Білоцерківського міського суду Київської області від 04.02.1998 № 2-961/98, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_3 стягнуто аліменти.

Заявниці ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 від 28.07.1972, актовий запис № 1215, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 02.02.1991, актовий запис № 168.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 23.06.2008, актовий запис № 1048.

12.04.2023 ОСОБА_3 зарахований до списків Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що вбачається з довідки в/ч НОМЕР_1 № 4045 від 26.07.2025.

В матеріалах справи міститься довідка Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 1890 від 26.07.2024, відповідно до якої старший солдат ОСОБА_3 - навідник-оператор 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 8 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_7 батальйону оперативного призначення, дійсно в період з 17.05.2023 по 25.08.2023, з 03.12.2023 по 05.03.2024 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Спірне Бахмутського району Донецької області.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 № 215 від 15.07.2024, уважати ОСОБА_3 (Г-205982, мобілізація 04-2023) вважати з 13.07.2024 таким, що зник безвісти «ймовірно загинув» під час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф (виконання завдань із захисту Вітчизни) і місце перебування його невідоме.

16.07.2024 за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено провадження № 0002436 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора ДП «Український національний центр розбудови миру» № 11-05/20485 від 07.10.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в полоні держави-агресора, що підтверджено через Міжнародний комітет Червоного Хреста.

Заявницею також надано витяг з реєстру Білоцерківської територіальної громади № 15.2/03/28369 від 21.11.2024 про спільну реєстрації її з онукам за адресою: АДРЕСА_1 , акт про фактично проживаючих осіб, довідку про отримання аліментів та характеристику на ОСОБА_3 .

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

За правилом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Національна гвардія України згідно вимог п. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. З Закону № 2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 1 ст. 9 Закону N 20 И-XIІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 6 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Механізм виплати грошового забезпечення урегульовано Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим Постановою КМУ від 30.11.2016 року № 884 (далі - Порядок № 884).

Відповідно до п. 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

У відповідності до п. 7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Отже, право на отримання грошового забезпечення військовослужбовців мають наступні категорії: дружина (чоловік) військовослужбовця, а за їх відсутності повнолітні діти, які проживають разом із військовослужбовцем; законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку) військовослужбовця (за відсутності дружини (чоловіка); особи, які перебувають на утриманні військовослужбовця або батьки військовослужбовця (за відсутності дружини (чоловіка) та дітей).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПІК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значения для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту в тому числі родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Викладене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , її пояснень та пояснень адвоката, метою звернення до суду є отримання виплат грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців захоплених в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Разом з тим, факт родинних відносин, тобто, що ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_3 повністю підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не потребує додаткового встановлення рішенням суду у даній справі. Більш того, в матеріалах справи відсутні відомості, що вказаний факт кимось не визнаний.

В межах розгляду даної справи, як під час залишення заяви без руху, так і в судовому засіданні, судом роз`яснено заявнику та її адвокату належний спосіб захисту прав та інтересів заявника, однак, заявник та її адвокат в судовому засіданні просили задовольнити заяву та встановити факт родинних відносин заявника з її онуком.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви окремого провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Заінтересована особа-1 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_9 .

Заінтересована особа-2 ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні оголошено (підписано) лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.02.2025.

Суддя А. Ю. Цуранов