ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2588/24 Номер провадження 22-ц/814/947/25Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвоката Литовченка Романа Вікторовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року (час ухвалення судового рішення з 09:28:16 год до 09:49:34 год; дата виготовлення повного текста судового рішення 04 листопада 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Карлівського районного суду від 07.08.2024 по справі №531/2045/24 на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини його доходу до 1/6.

В обґрунтування позову зазначав, що за судовим наказом від 07.08.2024 у справі № 531/2045/24 з нього стягуються щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Також, рішенням Карлівського районного суду від 20.02.2014 у справі 531/101/2014 стягнуто із нього на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частина від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 20.01.2014 до досягнення ними повноліття.

Рішення перебувають на примусовому виконанні.

Наразі, на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з позивача стягується 1/6 частка від доходу.

У 2021 році стан здоров`я відповідача різко погіршився в наслідок аварії, тривалого лікування та непрацездатності, що в подальшому призвело до третьої групи інвалідності. Через те, що позивач тривалий час лікувався, він не міг нормально працювати і розмір його доходів також знизився, наразі складає 2071,53 грн. Крім того, на утриманні позивача перебуває двоє непрацездатних батьків. Аліменти у розмірі частини від його доходу, встановлені судовим наказом на утримання ОСОБА_3 , з урахуванням аліментів на утримання ОСОБА_7 , в сукупності перевищують розмір аліментів на двох дітей, визначений ч.5 ст.183 СК України.

Крім того, діти отримують різний розмір аліментів, що ставить їх у нерівне становище. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 до 1/6 частини його доходу.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат Литовченко Р.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки не взяв до уваги вказані позивачем у позові доводи та залишив поза увагою постанову ВСУ від 05.02.2014 справа № 6-143 цс13.

Правом подачі відзиву інші учасники не скористались.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Карлівського районного суду від 20.02.2014 у справі 531/101/2014 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частина від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 20.01.2014 до досягнення ними повноліття. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист який перебуває на примусовому виконанні Балаклійського управління юстиції (а.с.7,8).

Судовим наказом Карлівського районного суду від 01.08.2024 у справі № 531/2045/24 зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , стягнуто щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

На виконання вказаного судового наказу, постановою від 19.08.2024 відкрито виконавче провадження (а.с.10).

Згідно з довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №538110 від 28.02.2024, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням. Інвалідність встановлена на строк до 01.03.2025. (а.с.14)

Як вбачається з довідки про доходи № 3779 9977 4992 9713, сума пенсії ОСОБА_1 в період з 01.02.2024 по 31.07.2024 складає 12306,56 грн. (а.с.15)

Згідно до наданих розрахунків заборгованості по сплаті аліментів (а.с.16,17):

за виконавчим листом № 531/101/2014, що виданий 20.02.2014, станом на 28.08.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня;

за виконавчим листом № 531/2045/24, виданим 01.08.2024, наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 станом на 19.08.2024, та складає 3400,72 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин, на які зроблене посилання у позові.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.

Частиною 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено наступне: «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 р. у справі №565/2071/19 прийшов до висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, оскільки в нього погіршився стан здоров`я, погіршилось матеріальне становище, на утриманні його перебувають непрацездатні батьки, сплачує аліменти на утримання двох дітей.

З наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог неможливо встановити, що у ОСОБА_1 відбулись зміни в бік погіршення матеріального стану, або зміни сімейного стану після 07.08.2024 (дата винесення судом судового наказу про стягнення аліментів), погіршення або поліпшення здоров`я. Лише факт стягнення з позивача аліментів на обох дітей.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Твердження ОСОБА_1 про те, що на його утриманні є непрацездатні батьки не ґрунтується на будь яких доказах, оскільки матеріали справи містять лише свідоцтво про народження (а.с.11) та копії пенсійного посвідчення (а.с.12), які підтверджують наявність батьків, однак не підтверджують факт несення позивачем витрат на їх утримання.

З огляду на встановлене слід дійти висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні висновки по суті заявлених вимог, у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів. Отже, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Литовченка Романа Вікторовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19 лютого 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов