№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4187/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Диби О.В., у справі № 756/12895/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 рокуОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Зазначили, що 10.07.2023 сталося залиття належної їм квартири АДРЕСА_1 внаслідок пориву гарячого водопостачання у рушникосушарці у вище розташованій квартирі АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу ОСОБА_1 . Згідно звіту про незалежну оцінку матеріальні збитки завдані внаслідок залиття квартири склали 80 365,00 грн., згідно актуалізації звіту матеріальні збитки склали 82 288,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодовувати завдану шкоду, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просили стягнути з нього збитки у розмірі 82 288,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 27 429,33 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 27 429,33 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 27 429,33 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 8 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 030,78 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що акт про залиття, затверджений представником ОСББ «Наш дім Прирічна 5» Святуном С.С. від 10.07.2023 року, був складений внаслідок несанкціонованого доступу до його квартири. Крім того, до акту не надано доказів на підтвердження у ОСОБА_5 повноважень на його затвердження. Допитані в суді свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що фактично акт був складений набагато пізніше за дату залиття, вони в його квартирі ніколи не були. Тому, вказані особи не могли підтвердити, що причиною залиття квартири позивачів була саме несправність рушникосушарки в його квартирі. Відтак, зазначений акт не міг бути належним та допустимим доказом у даній справі.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів відповідача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Котвицький Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 08.12.2008 року КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва (а.с. 13).

Відповідач ОСОБА_1 є власником вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обкатів нерухомого майна №341785548 від 07.08.2023 року (а.с. 16).

10.07.2023 року сталося залиття квартири АДРЕСА_4 з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 внаслідок того, що у квартирі АДРЕСА_2 стався порив гарячого водопостачання у рушникосушарці, що підтверджується затвердженим представником ОСББ «Наш дім Прирічна 5» Святуном С.С. актом про залиття від 10.07.2023 року. При цьому у вказаному акті зазначено, що внаслідок залиття в квартирі АДРЕСА_4 було пошкоджено на всій площі квартири стелю, стіни, меблі, шпалери, підлогу, електропроводку, двері тощо.

Відповідно до довідки про результати перевірки рапорту ЄО №26351 від 10.07.2023 року, складеної 16.07.2023 року ст. ДОП СП ВП №2 Оболонського УП ГУНП в м. Києві капітаном поліції Андрієм Горкавчуком та начальником сектору превенції ВП №2 Оболонського УП ГУНП в м. Києві майором поліції Юрієм Силко, убачається, що 10.07.2023 року на виконання надійшов рапорт оперативного чергового Оболонського УП в м. Києві з приводу виклику на залиття. У зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, відомості до ЄРДР не вносилися, досудове розслідування не розпочате, звернення скероване на перевірку у відповідності до Закону України «Про звернення громадян». В ході виконання матеріалу проведеною перевіркою встановлено, що на місце події викликано 4-ий рятувальний взвод та здійснено аварійне відкриття дверей квартири АДРЕСА_3 , для усунення пориву води, після чого викликано СОГ для закриття та опечатування вказаної квартири.

Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), складеного 25.08.2023 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , розмір матеріального збитку завданого власнику об`єкта оцінки, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , становить 80 365,00 грн. (а.с. 17-73)

Згідно з актуалізацією звіту про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), складеного 15.01.2024 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , розмір матеріального збитку завданого власнику об`єкта оцінки, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , становить 82 288,00 грн. (а.с. 207-225).

Вказані звіти містить перелік необхідних робіт для ліквідації наслідків залиття у квартирі АДРЕСА_4 та локальний кошторис на будівельні роботи.

За проведення робіт з незалежної оцінки розміру матеріальних збитків ОСОБА_2 сплатила 8 000,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі робіт з незалежної оцінки від 28.08.2023 року, рахунком-фактурою № 00438/23 від 12.08.2023 року та квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 14.08.2023 року (а.с. 74-77).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та стягнув зі ОСОБА_1 на користь кожного з позивачів по 27 429,33 грн. у відшкодування майнової шкоди та по 2 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також стягнув зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на проведення оцінки у розмірі 8 000,00 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, частина 2 вказаної статті передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Як було встановлено судом, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 .

10.07.2023 року сталося залиття квартири АДРЕСА_4 з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , внаслідок того, що у квартирі АДРЕСА_2 стався порив гарячого водопостачання у рушникосушарці. Внаслідок залиття в квартирі АДРЕСА_4 було пошкоджено стелю, стіни, меблі, шпалери, підлогу, електропроводку та двері.

Заперечуючи проти позову, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування факту залиття квартири АДРЕСА_1 , а також його вини у залитті квартири позивачів. Також, відповідачем не надано доказів на спростування розміру визначеної позивачами шкоди.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь кожного з позивачів по 27 429,33 грн. у відшкодування майнової шкоди та по 2 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на проведення оцінки збитків у розмірі 8 000,00 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на порушення порядку складання акту про залиття квартири та на несанкціонований доступ до його квартири, оскільки такі посилання не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що обставини, зафіксовані у вказаному акті, не відповідають дійсності, а також на підтвердження того, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося не з його квартири. Також, відповідачем не оспорювався сам факт залиття квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, як було зазначено, відповідно до положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України у справах про відшкодування шкоди, завданої майну позивача, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідач також не навів доводів на спростування звіту про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), складеного 25.08.2023 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , та актуалізації звіту про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), складеного 15.01.2024 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , а також на спростування вимог про відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді