Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/10730/24 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про судовий захист цивільних прав та інтересів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Драча Ю.І. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, у якому просила:

- визнати незаконним рішення, дії, бездіяльність Житомирської міської ради вчинені порушенням законодавства, незаконною відмовою мати не заборонені законом цивільні права;

-відшкодувати за рахунок Житомирської міської ради моральну шкоду, заподіяну порушеннями законодавства в розмірі 130 000 грн.;

-прийняти виклад порушень законодавства, заподіяних Житомирською міською радою.

В обґрунтування позову зазначила, що 04 жовтня 2022 року вона звернулася до Житомирської міської ради із запитом на надання інформації. Вказує, що під час ознайомлення відповідачем було допущено порушення законодавства, а саме: ознайомлення проводилося в коридорі, надано на ознайомлення купу аркушів не оформлених належним чином, відмови надати оригінали документів. Також зазначає, що 05 жовтня 2022 року вона звернулася до Житомирської міської ради із запитом, у якому просила надати правову оцінку незаконним діям працівників міської ради під час проведення ознайомлення - 04.10.2022 та просила вжити відповідні адміністративні заходи реагування, проте на її запит надано лист від 12.10.2022, у якому викладено висновки, які не підлягають викладу при розгляді її запиту. Крім того вказує, що відповідачем було допущено порушення законодавства при наданні їй відповіді на запит від 17.10.2022, оскільки виконавчим комітетом забороняється надавати відповіді листом.

Зазначає, що 28.10.2022 вона також звернулася до Житомирської міської ради із запитом про ознайомлення, проте під час ознайомлення відповідачем не було надано оригіналів документів. Вказує, що відповідач незаконно позбавив її права перевірити відповідність копій документів їх оригіналу. Зазначає, що при розгляді її запиту від 31.10.2022 відповідачем порушено ЗУ «Про доступ до публічної інформації», також відповідачем не вжито адміністративних мір реагування щодо проведення ознайомлення. Вказує, що відповідачем незаконно було надіслано акти про відмову в ознайомленні з документами від 04.10.2022, від 28.10.2022, оскільки такі акти не складалися та нею не підписувалися. Стверджує, що внаслідок таких неправомірних дій відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 130 000 грн., адже вона зазнала погіршення стану здоров`я, перенесла душевні страждання та була позбавлена можливості реалізовувати звички та бажання, що призвело до погіршення стосунків з оточуючими та інші негативні наслідки. Враховуючи викладене просила задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2024 року відмовлено у відкритті провадження по даній цивільній справі. Роз`яснено позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду за встановленою підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вважає, що її позовна заява відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Вказує, що суд першої інстанції незаконно змінив суть її позовної заяви, не зазначив в ухвалі суть обґрунтування її позовних вимог та незаконно відмовив їй мати не заборонені законом цивільні права. Також зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, незаконно відмовив у розгляді вимог позовної заяви за правилами цивільного судочинства, не надав правової оцінки порушенням, допущеним відповідачем, не вірно застосував норми процесуального права та не врахував обставин, на які вона посилалась у позовній заяві, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а також незаконній відмові у доступі до правосуддя. Зазначає, що її позов має цивільно-правовий характер. Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2024 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 26.09.2022 за вх.№25/Д-158із, 05.10.2022 за вх.№168із, 17.10.2022 за вх.№175із, 31.10.2022 за вх.№186із, ОСОБА_1 було подано до Житомирської міської ради запити на інформацію у відповідності до Закону України «Про доступ до публічно інформації».

Листом Житомирської міської ради від 26.09.2022 повідомлено ОСОБА_1 про те, що їй будуть надані для ознайомлення та виконання викопіювання проект рішення Житомирської міської ради «Про відмову суб`єктам земельних відносин у наданні дозволів на розроблення документацій із землеустрою». При цьому повідомлено, що ознайомитись та виконати викопіювання можна у відділі організаційного забезпечення депутатської діяльності Житомирської міської ради, однак лише в тій частині, що стосується розгляду виключно питання ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Житомирської міської ради на запит ОСОБА_1 від 05.10.2022 вбачається, що ОСОБА_1 надано належним чином завірену копію листа Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 20.04.2022 №135/1/12 та повідомлено про те, що їй було надано належним чином завірені копії запитуваних документів.

Також встановлено, що на запит від 17.10.2022 та від 31.10.2022 ОСОБА_1 повідомлено про можливість ознайомлення із запитуваними документами та отримання у разі необхідності належним чином завірених копій.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 ЦК України.

Законодавець у ч. 1ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Так, частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їхні права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Водночас, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 вважає, що при розгляді її запитів на інформацію, відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, працівниками міської ради ознайомлення із запитуваними документами проводилося в коридорі міської ради; незаконно відмовлено надати оригінали документів для ознайомлення; надані на ознайомлення документи сформовано неналежним чином; незаконно відмовлено оформити надані копії документів у відповідності до вимог чинного законодавства; незаконному викладі висновків у листі від 12.10.2022; незаконно надіслані акт про відмову в ознайомленні з документами від 04.10.2022 та акт про ознайомлення з документами від 28.10.2022; незаконно складено акт про відмову в ознайомленні з документами від 04.10.2022 та акт про ознайомлення з документами від 28.10.2022; незаконно відмовлено у розгляді запиту від 31.10.2022.

Таким чином, між сторонами речові приватноправові відносини не виникли.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що при розгляді цієї справи дослідженню підлягає правомірність дій відповідача при розгляді запитів ОСОБА_1 , що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання процедури розгляду цих запитів.

Колегія суддів наголошує, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів, які полягають у незаконній відмові надати оригінали документів для ознайомлення по запитам ОСОБА_1 та відшкодування моральної шкоди не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Законність таких дій і рішення виконавчого органу місцевого самоврядування підлягає перевірці адміністративним судом, а вирішення питання про відшкодування моральної шкоди залежить від оцінки судом дій та рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Подібний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2021 року у справі №295/5101/21 (провадження №61-16527св21) та від 25 січня 2023 року у справі №295/6697/22.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального та процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування за наведених доводів апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права й підстав для її скасування, не вбачає.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 25 лютого 2025 року.

Головуючий

Судді