Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-н/641/433/2025 Справа № 641/1343/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О., розглянувши заяву ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ у сумі 2632,70 грн.

Вивчивши матеріали заяви, судом встановлено, що вона підлягає направленню за підсудністю, виходячи з наступного.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Розкриття змісту термінів і положень Конвенції та протоколів до неї міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини та їх використання під час розгляду конкретної справи є необхідним як наступна практика застосування міжнародного договору.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За правилом, встановленим ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, зокрема, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви про видачу судового наказу є зобов`язання, які випливають з оплати житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Така позиція висловлена Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 року по справі № 638/1988/17.

Оскільки вимоги заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги виникли щодо нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де і надаються житлово-комунальні послуги, то заява про видачу судового наказу має розглядатись за місцезнаходженням нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що квартира, за якою виникла заборгованість по оплаті за спожитий газ, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ЦПК України, якщо буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Також, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне передати цивільну справу за заявою ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст.ст. 162, 165, 31, 260, 353, 354, 378 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Справу № 641/1343/25 за заявою ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ передати за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Копію ухвали направити заявнику до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або в порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя -В. О. Музиченко