Справа № 588/1320/24
Провадження № 2/588/38/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Гаврилович Я.Д., представника відповідачки Сумцова Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача Руденко К.В. у липні 2024 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що 13.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений договір № 3671682 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 17200,00 грн на строк 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних).

24.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено договір факторингу №24/04/2024, відповідно до якого право вимоги за договором № 3671682 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.05.2023 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».

У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором, заборгованість відповідачки станом на 24.04.2024 становить 111454,46 грн, яка складається з наступного: 17199,96 грн заборгованість за кредитом; 94254,50 грн заборгованість за нарахованими процентами.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за договором № 3671682 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.05.2023 у розмірі 111454,46 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 31.07.2024 було відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 03.09.2024 за клопотанням представника позивача було витребувано докази.

09.10.2024 представник відповідачки ОСОБА_2 подав до суду пояснення по справі в яких зазначив, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 94254,50 грн не є співрозмірною з сумою кредиту у розмірі 17199,96 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому вважає, що суд має всі підстави для зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за кредитом до 17199,96 грн. Також представник відповідачки зазначив, що за змістом виписки по рахунку ОСОБА_1 наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на запит суду, не вбачається, що відповідачка отримала кошти у розмірі 17200,00 грн саме від первісного кредитора, а відтак є недоведеним факт зарахування на рахунок відповідачки вказаних коштів по кредитному договору. Крім того, представник відповідачки вказав, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн не відповідають ступеню складності справи, часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг. Також представник відповідачки зазначив, що його довірителька понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 грн. Тому представник відповідачки просить суд відмовити у задоволенні позову повністю, зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на правничу допомогу.

16.10.2024 представник позивача Руденко К.В. подав заяву в якій виклав аналогічні обставини з тими, що були зазначені у позовній заяві. Також представник позивача зазначив, що норми Закону України «Про споживче кредитування», якими обмежено розмір денної процентної ставки не поширюється на кредитний договір, що був укладений з відповідачкою, оскільки строк дії цього договору не продовжувався. Зарахування коштів на рахунок відповідачки підтверджується випискою по рахунку наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Крім того, представник відповідача просить зменшити витрати на правничу допомогу відповідачки.

11.11.2024 представник відповідачки Сумцов Є.С. подав додаткові пояснення по справі в яких вказав, що 24.12.2023 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринкових фінансових послуг», яким було внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за яким максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Після 25.12.2023 позивач продовжив нарахування відповідачці процентної ставки за кредитним договором у розмірі 2,0% на день, що порушило права відповідачки у порівнянні з іншими споживачами фінансових послуг. За умовами кредитного договору та згідно наданого позивачем розрахунку за період з 13.05.2023 по 02.06.2023 розмір заборгованості за ставкою 1,3% складає 670,8 грн. З період із 03.06.2023 по 24.12.2023 сума відсотків складає 52287,72 грн. За період із 25.12.2023 по 24.04.2024, виходячи з розміру кредитної заборгованості по тілу кредиту 17199,96 грн, позивач мав би розраховувати відсотки за користування кредитом у розмірі 171,99 грн на день, тому за 122 дні розмір заборгованості по відсоткам мав би складати 20982,78 грн. Таким чином, загальний розмір відсотків складає суму у розмірі 73270,50 грн (52287,72 грн + 20982,78 грн).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій зазначив, що просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідачки у судовому засіданні проти позову заперечив частково посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях та зазначив, що визнає заборгованість за тілом кредиту, а також заборгованість за відсотками у розмірі що не перевищує тіла кредиту. Також представник відповідачки просив стягнути з позивача на користь його довірительки судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом установлено, що 13.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений договір № 3671682 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 17200,00 грн на строк 360 днів з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Також сторони погодили, що: нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 договору); нарахування процентів за користування кредитом є правом товариства, а не його обов`язком, товариство без погодження з клієнтом, може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором проценті за користування кредитом (п. 3.5 договору). Повернення (виплата) кредиту та сплати процентів за користування кредитом включно з кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів (п. 4.1 договору) (а.с. 9-19).

Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальниці.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання нею даного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Факт перерахування кредитних коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується повідомленням ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 26.04.2024 за № 199-2604, а також випискою по рахунку ОСОБА_1 відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 22, 87).

Отже, ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачці кредит у розмірі 17200,00 грн.

24.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено договір факторингу №24/04/2024, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3671682 від 13.05.2023 на суму 111454,46 грн, яка складається з наступного: 17199,96 грн заборгованість за кредитом; 94254,50 грн заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 42-50).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також установлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору № 3671682 від 13.05.2023, що був укладений між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Частиною першою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3671682 від 13.05.2023 відповідачка не виконала свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість розмір якої станом на 24.04.2024, дату переходу права вимоги до позивача, становила 111454,46 грн, яка складається з наступного: 17199,96 грн заборгованість за кредитом; 94254,50 грн заборгованість за відсотками (а.с. 23-29).

Вказана заборгованість за відсотками виникла фактично за період з 22.07.2023 по 24.04.2024, оскільки до того часу відповідачка погашала заборгованість. Нарахування відсотків за вказаний період було здійснено за ставкою 2% за кожний день користування кредитом.

Після переходу права вимоги за кредитним договором позивачем не здійснювалось нарахування відсотків.

Суд відхиляє доводи представника відповідачки про те, що відсотки мали б нараховуватися за ставкою не більше 1%, з урахуванням змін до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки вказані зміни до законодавства поширюються на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, однак після цієї дати сторонами не погоджувалися умови щодо продовження строку дії кредитного договору № 3671682 від 13.05.2023.

Таким чином суд вважає доведеним розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі.

Щодо посилання представника відповідачки на судову практику Верховного Суду та наявність підстав для зменшення розміру відсотків, суд зазначає, що спірні правовідносини у даній справі не є релевантними до висновків викладених Верховним Судом у постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18.

Зокрема у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Разом з тим, у даній справі, відсотки про стягнення яких заявлено вимогу були нараховані відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, тобто як плата боржника за «користування кредитом», а не як проценти за порушення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 05.04.2023 по справі №4518/16 компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Також слід мати на увазі, що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом.

Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру заборгованості за відсотками.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суд враховує таке.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання юридичних послуг № 03/07/2023 від 03.07.2023; довіреність на представництво інтересів ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» адвокатом Руденко К.В.; акт приймання-передачі наданих послуг № 69 від 03.06.2024 до договору про надання юридичних послуг № 03/07/2023 від 03.07.2023; витяг з реєстру № 1 від 03.06.2024 до акту приймання-передачі наданих послуг № 69 до договору про надання юридичних послуг № 03/07/2023 від 03.07.2023; платіжну інструкцію № 911 від 06.06.2024 про перерахування позивачем адвокату Руденку К.В. коштів за надання правової допомоги в розмірі 50000,00 грн.

Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 5000,00 грн.

Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню повністю, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, а понесені відповідачкою витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за договором № 3671682 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.05.2023 у розмірі 111454 (сто одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) грн 46 коп., а також кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», адреса: бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, м. Київ, 03124, ;

відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О. О. Огієнко