Справа №194/1950/24
Провадження №2/567/105/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Остроголова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тарковська Т.В. звернулась в суд з позовом до Острозької міської ради Рівненської області про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 та позивач є спадкоємцем за законом першої черги після її смерті.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить її право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії ВР №0034794 від 05.12.1996 р.

Вказує, що в червні 2002 року мати позивача ОСОБА_2 переїхала на постійне місце проживання до свого сина - позивача по справі - ОСОБА_1 до м.Тернівка, де проживала до дня смерті.

Посилається на те, що після звернення до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Ж.Я. з приводу можливості видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , у такій видачі йому, як сину спадкодавця, було відмовлено, оскільки ним не було надано нотаріусу документів, які б підтверджували родинний зв`язок із спадкодавцем.

Одночасно нотаріусом було повідомлено, що у наданих ОСОБА_1 документах є розбіжності, а саме: в свідоцтві про смерть прізвище, ім`я та по батькові померлої заначено як " ОСОБА_2 ", а у свідоцтві про народження позивача прізвище матері зазначено як " ОСОБА_3 " (мовою оригіналу - " ОСОБА_4 "). Оскільки позивачем не доведено факт родинних відносин зі спадкодавцем, тобто не доведено факт віднесення позивача до кола спадкоємців першої черги, та не надано до нотаріальної контори доказів прийняття спадщини, тому нотаріусом не було заведено спадкову справу та не повідомлено про наявність чи відсутність заповіту.

Окрім того, у листі №281/02-14 від 09.07.2024 року нотаріусом було повідомлено, що ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку з дня смерті матері не подавав, на момент смерті спадкодавця постійно з матір`ю не проживав, а тому вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом позивачеві було роз`яснено, що спадкова справа після смерті його матері не заводилася та для її заведення позивачеві потрібно надати рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або рішення суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відтак, з огляду на вищевказані розбіжності в написанні прізвища спадкодавця позивач позбавлений можливості підтвердити факт родинних відносин зі спадкодавцем в позасудовому порядку.

Вказує, що від встановлення фактів, що мають юридичне значення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав позивача, так як у нього виникне можливість звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, та можливість підтвердження свого походження, а отже і родинних відносин.

За наведених обставин, просить встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , 1933 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини постійно проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15.11.2024р. справа була направлена для розгляду за підсудністю до Острозького районного суду Рівненської області.

Ухвалою Острозького районного суду від 10.12.2024р. справу було прийнято до провадження судді Василевича О.В. та призначено до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. Витребувано від приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. інформаційну довідку про наявність (відсутність) заповіту, спадкового договору, спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в поданому до суду клопотанні просила розгляд справи здійснювати у її відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача Острозької міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступні обставини.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.05.2007 року вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Тернівка Дніпропетровської області (актовий запис №224) (а.с.10).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17.02.1954 р. встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (мовою оригіналу " ОСОБА_6 ") (а.с.11).

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВР №0034794 від 05.12.1996р. ОСОБА_2 за життя отримала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Промінь", що знаходиться в с.Новородчиці (колишнього Острозького району) Рівненської області, розміром 3,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.12).

Відповідно до довідки №37/07-13-10 від 19.06.2024 р., виданою виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області встановлено, що особа, яка зазначена в сертифікатіна право на земельну частку (пай) серії ВР №0034794 від 05.12.1996р. як ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , 1933 р.н., відомості про яку містяться в погосподарській книзі с.Теремне №5 Острозького району Рівненської області за №1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 , є однією і тією ж самою особою (а.с.17).

Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадстру у Рівненській області від 17.06.2024р. №858/0/6-24, ОСОБА_2 включена під №200 до списку громадян-членів КСП згідно додатка 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії РВ №00012 від 10.04.1995р., виданого КСП "Промінь" Острозького району. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0034794 по КСП "Промінь" Острозького району Рівненської області, який зареєстрований у книзі 05.12.1996 за №07644 (а.с.18).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Ж.Я. №281/02-14від 09.07.2024 року нотаріусом було роз`яснено, що ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку з дня смерті матері не подавав, на момент смерті спадкодавця постійно з матір`ю не проживав, а тому вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом позивачеві було роз`яснено, що спадкова справа після смерті його матері не заводилася та для її заведення позивачеві потрібно надати рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.13).

З листа Центрального міжрегіонального управління міграційної служби у м.Києві та Київській області №8010.14-13846/80.3-24 від 22.03.2024 року, до якого додані заяви про видачу паспортів на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що згідно заяви від 20 липня 1998 року, анкетні дані заявниці зазначено як ОСОБА_2 , 1933 року нароження, та зазначені відомості про перебування її у шлюбі з ОСОБА_5 , 1929 року народження, а також зазначено відомості про її батька - ОСОБА_7 . На підставі даної заяви 03.08.1998 року було видано паспорт серії НОМЕР_4 (а.с.14).

Згідно заяви від 18 січня 1980 р. анкетні дані заявниці зазначено як ОСОБА_2 , 1933 року народження, та зазначені відомості про перебування її у шлюбі з ОСОБА_5 , 1929 року народження, а також зазначено відомості про її батька - ОСОБА_7 . На підставі даної заяви видано паспорт серії НОМЕР_5 (а.с.14-16).

Разом з тим позивач не має можливості отримати свідоцтво про укладення шлюбу матері на підтвердження зміни її дошлюбного прізвища з " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_9 ", оскільки книги актових записів про шлюб за період з 01 січня 1952 р. по 31 грудня 1958 року по населеному пункту - с.Теремне збереглися частково та у наявних книгах відсутні відомості про укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , що підтверджується повідомленням відділу ДРАЦС у Рівненській області від 21.03.2024р. №217/1658/09.5-01-06 (а.с.19).

З повідомлення Павлоградського відділу ДРАЦС у Павлоградському районі Дніпропетровської області вбачається, що витребувати документи (витяг про шлюб) ОСОБА_5 , 1929 року народження, та ОСОБА_10 , 1933 року народження, який було зареєстровано у м.Кізел Пермської області рф неможливо у зв`язку з тим, що Павлоградський відділ ДРАЦС не здійснює листування, що стосується співробітництва з установами юстиції рф відповідно до Закону України "Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993року" (а.с.20).

Згідно довідки Острозької міської ради Рівненської області №138/07-13-12 від 11.03.2024р. встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 , 1933 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21).

Водночас, згідно акту про фактичне проживання від 25.03.2024 р., складеного головою ОСББ "Світанок - XXI" Прохоренко Н.В., встановлено, що ОСОБА_2 , 1933 року народження, проживала разом з сином ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_3 з 01.06.2002 р. до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79659918 від 08.01.2025р. вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с.47).

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №79659929 від 08.01.2025р. вбачається, що заповіти та спадкові договори від імені ОСОБА_2 не посвідчувались (а.с.48).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На час розгляду справи відомості про інших спадкоємців, аніж позивач, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, підтвердження факту родинних відносин позивача зі спадкодавцем, а саме те, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 , надасть йому можливість спадкування як спадкоємцем за законом першої черги.

За вказаних обставин єдиним існуючим і ефективним способом захисту порушеного права позивача, а також способом для усунення розбіжностей в документах, що підтверджують родинні відносини позивача із спадкодавцем, є встановлення факту родинних відносин в судовому порядку.

Відповідно до п.п.4.2 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №196/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Відповідно до п.п.4.12 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Відповідно до пп.4.18 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, від встановлення факту родинних відносин позивача зі спадкодавцем залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 .

З огляду на вищевказані розбіжності в написанні прізвища, а також у зв`язку з відсутністю актового запису про шлюб матері спадкодавця, позивач позбавлений можливості підтвердити факт родинних відносин зі спадкодавцем в іншому, аніж судовому порядку.

Також згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" діями, то свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину), якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз.3 п.3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Як зазначено у п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перед смертю своєї матері ОСОБА_2 проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 з 01.06.2002р. по день смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актом від 25.03.2024 року, складеного головою ОСББ "Світанок - XXI" Прохоренко Н.В. та підтвердженого підписами сусідів з квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

У п.23 вищевказаної постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст.1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

При цьому відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 07 січня 2023 року у справі № 227/5018/21.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на спадщину, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів позивача щодо захисту його права на спадкування, зважаючи на те, що позивач не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем та факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доказово підтвердженими письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, не викликають сумніву в їх правдивості, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 83, 89, 92, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Острозької міської ради Рівненської області (м.Острог, вул.Героїв Майдану, 4 Рівненської області, індекс 35800, ) про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 , 1933 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , 1933 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою : АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.02.2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.