Справа № 569/8112/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20.11.2024 просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь моральну шкоду в розмірі 3000000 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до КЗ "Рівненська обласна клінічна лікарня", де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Потерпілою від даного злочину визнано її - ОСОБА_1 , дружину померлого ОСОБА_5 .

Зазначила, що злочинними діями ОСОБА_3 її завдано непоправної душевної травми, порушено звичайне буденне життя та організація діяльності як людини, створено психічний, моральний та побутовий дискомфорт. Завдана їй моральна шкода полягає у наступному. З моменту ДТП через пережиту глибоку душевну травму вона не може нормально спати вночі, на очах постійно сльози при кожній згадці про свого чоловіка. Вана не може вести нормально господарство. Постійно страждає, перебуває у стані поcтійної жахливої пригніченості, подавленості та тривоги, втрачено цікавість до життя. Для неї чоловік був людиною особливою, абсолютною радістю, гордістю та надією. Його втрата не лише завдала їй непомірно глибокої душевної травми, а й повністю змінила спосіб життя, у неї виникла стійка втома, стурбованість, негативні нав"язливі думки, порушився сон.

Позивачка з чоловіком ОСОБА_5 виховували трьох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На момент його загибелі дітям виповнилося: Ані 7 років, ОСОБА_8 4 роки, ОСОБА_9 2 роки. Відповідно вона займалася вихованням діток, в той же час єдиним годувальником в сім"ї був чоловік.

Діти перебувають у постійному стресі внаслідок смерті батька. Вона постійно просять її розповісти щось про тата. Внаслідок цього вона відчуває постійний стан пригніченості та жаль. ЇЇ важко стримувати сльози, коли розповідає дітям про батька. Вона постійно перебуває у стані стресу. Крім того, переживає за психічний та емоційний стан дітей, які залишилися без батька, без його турботи та ласки.

Після смерті чоловіка ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_3 жодного разу так і не поцікавився станом здоров"я дітей, її, не запропонував своєї допомоги. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має складати 3000 000 грн.

Ухвалою суду від 08.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою суду від 11.12.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили позов задовольнити з підстав та мотивів, які у ньому наведені. Позивач зазначила, що з моменту смерті чоловіка, з 02.06.2018 року відповідач жодним чином не відшкодував шкоду її, не запропонував її допомогу, вона самостійно виховує трьох неповнолітніх дітей, залишилися без опори та підтримки чоловіка, морально виснажена та пригнічена. Діти втратили батька в малому віці, втратили його любов та підтримку, вони не бачуть правильної моделі сум"ї. Її дуже важко, відчуває постійний емоційний стрес та дискомфорт, змінився звичний ритм їхнього життя. Втрата чоловіка та батька трьох дітей є неоціненною, його не повернути.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що стався нещасний випадок. Крім того, він є інвалідом 3 групи, постійно на лікуванні, він постійно писав, намагався допомогти позивачці, але вона не пішла на зустріч. Просив взяти до уваги, що вказана сума моральної шкоди є неетична, занадто завищена, розмір моральної шкоди не повинен призводити до збагачення. Заперечує щодо позову повністю. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, заперечення відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року у справі №569/5327/19, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року скасувано вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року в частині вирішення цивільних позовів щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим та повернув матеріали справи місцевому суду для вирішення позовів в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд констатував, що враховуючи ту обставину, що з часу спричинення ДТП і по день апеляційного розгляду ОСОБА_3 навіть частково не відшкодував потерпілим матеріальну та/або моральну шкоду, то зазначене свідчить про відсутність щирого каяття зі сторони обвинуваченого. При цьому, ОСОБА_3 не було надано жодних доказів, які б свідчили про намагання відшкодувати потерпілим завдану шкоду, однак вони відмовлялися від її отримання.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 08.12.2023року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, що визначено ч. 6 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як передбачено ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлені у справі фактичні обставини справи та аналіз наведених правових норм, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами з приводу підстав та порядку моральної відшкодування шкоди, дають суду підстави дійти висновку, що протиправними діями відповідача, позивачу заподіяно моральні страждання, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням моральної шкоди, за які відповідач повинен нести відповідальність по їх відшкодуванню.

Суд зауважує, що з огляду на положення ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до Рівненської обласної клінічної лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Потерпіла ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 , який загинув внаслідок отриманих тілесних ушкоджень отриманих під час дтп.

При цьому, суд враховує аргументи позивача про наявність у неї права на отримання моральної компенсації за спричинений їй діями відповідача розлад душевного здоров`я та моральні страждання, емоційний стрес.

Відповідно до статей 12, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем ОСОБА_3 не було надано жодних доказів, які б свідчили про намагання відшкодувати потерпілій ОСОБА_1 завдану шкоду, однак вона відмовлялася від її отримання.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, ступінь вини відповідача, характер і тривалість страждань, емоційний та психологічний стан здоров`я потерпілої, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, обсяг та глибину фізичного болю і душевних страждань та, враховуючи вимоги розумності і справедливості, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди в розмірі 300 000 гривень, яка і підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Суд зазначає, що немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

На підставі частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, на день звернення до суду з вимогою майнового характеру позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 15140 грн. Позов задоволено на 10 %.

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 1514 грн. (15140 грн. х10 %).

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1514 грн 00 коп в дохід держави.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 адреса реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2

Повний текст судового рішення складено 21.02.2025 року.

Суддя І.О.Гордійчук