Справа № 692/1038/22
Провадження № 2/692/3/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Левченко О.В.,

за участю: секретаря Савенко О.В.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 07.12.2022 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

І. Обґрунтування первісних позовних вимог.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 01.07.2006 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 15.01.2020 розірваний рішенням Драбівського районного суду Черкаської області.

05.04.2022 Драбівським районним судом Черкаської області постановлено рішення про поділ майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Проте, за час спільного проживання сторонами було придбано автомобілі Geely Emgrand Х7, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований за позивачем та Renault Master, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований за відповідачем, які вказаним рішенням не охоплені. Позивач бажає залишити у своїй власності автомобіль Geely Emgrand Х7, 2013 року випуску, та залишити у власності відповідача автомобіль Renault Master, 2015 року випуску. Зазначила, що вартість вказаних автомобілів різна. Тому просила призначити по вказаній справі експертизу ринкової вартості автомобілів, визнати вказані автомобілі спільною сумісною власністю, в порядку поділу майна визнати за сторонами відповідні автомобілі, компенсувати позивачу різницю у вартості вказаних автомобілів, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу.

ІІ. Заяви, клопотання та процесуальні рішення.

Ухвалою суду від 14.12.2022 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відзив на позов від відповідача ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не надходив.

ІІІ. Обґрунтування зустрічних позовних вимог.

26.01.2023 відповідач ОСОБА_3 по справі № 692/1038/22 про поділ майна подружжя подав до суду зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя, якій присвоєно № 692/60/23, у якій просить прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та поділити між сторонами спільне майно згідно доданого переліку (всього 96 найменувань майна). В обґрунтування вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.07.2006 по 15.01.2020, рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 05.04.2022 по справі № 692/1241/22 було проведено поділ нерухомого майна подружжя та визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по частці за кожним нежилого приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 та трикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Зазначає, що позивач вказує на наявність у сторін іншого спільного майна - автомобілів: Geely Emgrand Х7, 2013р.в., та Renault Master, 2015р.в., нерозділеного рішенням суду. Вказує, що зазначене у первісному позові спільне нерозділене майно, яке підлягає розподілу не є остаточним. Вказує, що сторонами за час перебування у шлюбі було також набуте інше спільне рухоме майно, зокрема, принтери, відеокамери, кондиціонери, датчики, сирени, стільці двері, крісла, бокси, стеллажі, шафи столи, холодильні вітрини (всього 96 найменувань згідно доданого переліку), вартість якого орієнтовно оцінює у 200000,00 грн. Зазначає, що вказане майно перебуває за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні, що належить сторонам на праві спільної часткової власності. Зазначає про презумпцію спільної сумісної власності подружжя, тому просить прийняти зустрічний позов до розгляду разом з первісним, поділити між сторонами вказане у переліку рухоме майно (96 найменувань), судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 15 березня 2023 року ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 06.02.2023 скасовано, матеріали справи направлено до Драбівського районного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та об`єднано первісний позов з зустрічним позовом в одне провадження, призначено підготовче засідання.

11.04.2023 від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому ОСОБА_1 проти зустрічного позову заперечила у повному обсязі. Вказала, що ОСОБА_3 до зустрічного позову не додано жодних належних та достовірних доказів щодо належності переліченого у зустрічному позові майна сторонами по справі, відсутні будь-які докази, що підтверджують факт придбання вказаного майна та його вартості, документи, що підтверджують факт здійснення господарських операцій та, відповідно, підстав набуття права власності на спірне майно. Зазначає, що майно може бути визнане спільним майном подружжя у разі доведення обставин його спільного придбання, коштів, за яке воно було придбане, мети придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус спільної сумісної власності подружжя. Вважала, що зустрічний позов не є належним чином обґрунтованим, не підкріплений належними доказами, тому просила у його задоволенні відмовити.

Ухвалою суду від 05 травня 2023 року по справі призначено комплексну судову товарознавчу експертизу споживчих товарів та транспортно-товарознавчу експертизу, яку доручено експертам Черкаського НДЕКЦ МВС України,на час проведення експертизи справу зупинено.

Ухвалою суду від 03.07.2023 провадження по справі поновлено у зв`язку з надходженням клопотання експерта про визначення дати, на яку необхідно визначити ринкову вартість досліджуваного майна за товарознавчим напрямом.

Ухвалою суду від 13 липня 2023 року визначено дату дослідження ринкової вартості споживчих товарів (96 найменувань), провадження по справі на час експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року провадження про справі поновлено у зв`язку з надходженням повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року скасовано призначену ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 05.05.2023 комплексну судову товарознавчу експертизу споживчих товарів та транспортно-товарознавчої експертизу в частині доручення проведення судової товарознавчої експертизи споживчих товарів експертам Черкаського НДЕКЦ МВС України та доручено таку експертизу експертам Черкаського відділення КНДІСЕ, на час проведення експертизи провадження зупинено.

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року провадження по справі поновлено у зв`язку з клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою суду від 22.01.2024 клопотання експерта про надання додаткових матеріалів задоволено, на час проведення експертизи провадження зупинено.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року провадження по справі поновлено у зв`язку з надходженням матеріалів експертизи.

Ухвалою суду від 04 червня 2024 року по праві призначено додаткову судову товарознавчу експертизу споживчих товарів, на час проведення експертизи провадження зупинено.

Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року у зв`язку з надходженням висновку експерта за результатами проведення додаткової судової товарознавчої експертизи провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 14 січня 2025 року зустрічну позовну заяву залишено без руху.

16.01.2025 від представника ОСОБА_3 адвоката Кірси В.В. надійшла заява про усунення недоліків та заява про зміну предмету позову, у якій позивач за зустрічним позовом зменшив позовні вимоги зустрічного позову, виклавши прохальну частину вимог у новій редакції, просив поділити між сторонами спільне майно подружжя згідно вказаного переліку (всього 36 найменувань) загальною вартістю 341195,51 грн.

22.01.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Заруби С.О. надійшла заява про зменшення/збільшення розміру позовних вимоги, у яких позивач ОСОБА_1 було змінено позовні вимоги шляхом викладення їх прохальної частини у новій редакції: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 автомобілі Geely Emgrand Х7, 2013 року випуску, та Renault Master, 2015 року випуску, визнати у порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 автомобіль Geely Emgrand Х7, 2013 року випуску, за ОСОБА_3 автомобіль Renault Master, 2015 року випуску, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці вартості автомобілів та витрати на правничу допомогу.

23.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника ОСОБА_1 Заруби С.О. про долучення доказів, де та просила долучити копію додаткової угоди. Даний доказ прийнято, оскільки він поданий у відповідності до положень ст. 83 ЦПК України

Ухвалою суду від 23 січня 2025 року прийнято заяви сторін про зміни позовних вимог, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

14.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення у справі, де він навів власний варіант розподілу між сторонами автомобілів та рухомого майна.

Окрім того, від представників сторін неодноразово надходили клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, які було задоволено відповідними ухвалами суду.

ІІІ. Позиції сторін.

У судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 не прибула. Її представник адвокат Заруба С.О. первісний позов підтримала з урахуванням уточнених позовних вимог, проти задоволення зустрічного заперечувала. Також заперечувала поти приєднання до матеріалів справи додаткових пояснень сторони ОСОБА_3 , оскільки такі пояснення подано поза строками, визначеними ст. 83 ЦПК України - на момент їх подання справа вже перебувала на стадії судового розгляду, вказані додаткові пояснення на адресу сторони ОСОБА_1 не надходили. Щодо позовних вимог за первісним позовом пояснила, що вказані автомобілі було придбано сторонами під час перебування у шлюбі і при попередньому поділі вони не були предметом розгляду. Тому виникла необхідність у їх поділі.

Щодо зустрічного позову вважала не підтвердженим належними доказами факт придбання вказаного майна сторонами у період шлюбу, вказала, що приміщення магазину «Дубрава» належить сторонам по 1/2, на даний час майно передано в оренду іншій юридичній особі, яка там здійснює діяльність, належність майна сторонам як спільної сумісної власності подружжя не підтверджено. При проведенні експертизи представник була присутня у приміщенні магазину і третя особа показувала зазначене в ухвалі майно, не зазначаючи про його належність, тому вважала можливою обставину, що надане на огляд експерту майно могло належати орендарю. Звернула увагу, що рішенням суду від 2022 року описане майно визначене як майно ФГ «Степове», фермерським господарством було надано докази на підтвердження придбання ним цього майна. Під час розгляду справи у 2022 році ФГ «Степове» стверджувало, що майно належить йому і не змогло довести, що таке майно було передано ОСОБА_1 .

У судове засідання ОСОБА_3 не прибув. Його представник адвокат Кірса В.В. з вимогами первісного позову про визнання автомобілів спільною сумісною власністю подружжя та їх розподіл погодився, вимогу про компенсацію різниці вартості автомобілів ОСОБА_1 заперечував. Зустрічний позов підтримав. Щодо первісного позову вказав, що сторони перебували у шлюбі з 2006 року по 2020 рік, набули автомобілі, які на даний час знаходяться у сторін. Вартість автомобілів є встановленою, майно є спільним і підлягає поділу, рахується як актив подружжя. Щодо стягнення різниці вартості автомобілів на користь ОСОБА_1 пояснив, на розгляді перебуває також зустрічний позов, у якому вказано інше майно. Тому вважав, що різницю стягувати не потрібно.

Щодо зустрічного позову пояснив, що сторонами за час перебування у шлюбі було нажите рухоме майно, що знаходиться у приміщенні магазину у с-щі Драбів. Вказав на існування презумпції спільного майна подружжя, набутого у шлюбі та зазначив, що тягар спростування презумпції покладено на осіб, що її заперечують. Зазначив, що вказане у переліку майно було придбано сторонами на час перебування у шлюбі у 2017-2018р.р. Зазначив, що було подано додаткові пояснення з пропозицією про можливий розподіл майна і вважав помилковим посилання представника ОСОБА_1 в цій частині на ст. 83 ЦПК України, вказавши, що додаткові пояснення не є заявою по суті. Вказав, що при розподілі майна сторона ОСОБА_3 виходила з припущення, що різниця вартості автомобілів стягуватись не буде, інших прав на це майно ніхто не заявляв і сторони отримають рівну вартість цього майна. Вказав, що рішенням суду від 2022 року було встановлено наявність цього майна у магазині та що воно перебуває у користуванні у ОСОБА_1 . Щодо наявності документів на підтвердження набуття зазначеного у зустрічному позові майна у шлюбі вказав, що є презумпція спільного майна подружжя незалежно від наявності документів. Стверджував що майно було придбано у шлюбі, надавати документи сторона ОСОБА_3 не зобов`язана та запропонував представнику ОСОБА_1 спростувати вказану презумпцію. Звернув увагу на рішення суду від 12.07.2022 де вказано, що приміщення магазину належить ОСОБА_1 вважав, що представник ОСОБА_1 трактує вказане рішення на свій розсуд. Вважав підтвердженими обставини щодо вимог як за первісним, так і за зустрічним позовом. Зазначив, що не може бути майна, яке нікому не належить і рухоме майно знаходиться у приміщенні магазину, тому підлягає поділу з урахуванням варіанту, запропонованого стороною ОСОБА_3 у додаткових поясненнях.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

IV. Встановлені судом обставини.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, Таким чином факт перебування сторін у шлюбі з 01.07.2006 по 15.01.2020 та придбання за час перебування у шлюбі автомобілів Geely Emgrand Х7, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та Renault Master, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , не підлягає доказуванню.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником автомобіля Geely Emgrand Х7, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 має право користування ним.

Згідно копії висновка експерта № 24 судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 692/1241/21, складеного 04.02.2022, ринкова вартість автомобіля Geely Emgrand Х7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на дату проведення експертного дослідження складає 167956,00 грн.

Згідно повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області № 31/23-145 від 01.02.2022, автомобіль Renault Master, білого кольору, 2015 року виготовлення, було зареєстровано 06.03.2019 за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власник не змінювався.

Заочним рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 05.04.2022 по справі № 692/1241/21 задоволено позов ОСОБА2, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА2 та ОСОБА3 нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА1; трикімнатну квартиру загальною площею 78,4 кв. м., житловою площею 48,1 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА2; в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА2 та ОСОБА3 по частині вказаного нежилого приміщення та трикімнатної квартири. Вказане рішення є знеособленим.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 12.07.2022 по справі № 692/939/21 у задоволенні позову ФГ «Степове» до ОСОБА3 про витребування майна з незаконного володіння відмовлено.

Відповідно до Висновку експерта № КСЕ-19/124-23/6200 від 15.08.2023 ринкова вартість автомобіля марки Geely Emgrand Х7, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , станом на 15.08.2023 становила 245434,00 грн. Ринкова вартість автомобіля марки Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , 2015 року випуску, кузов № НОМЕР_5 , станом на 15.08.2023 становила 335970,00 грн.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 1351/23-23 від 09.05.2024 на вирішення питання експертизи поставлено питання вартості на дату дослідження споживчих товарів (96 найменувань згідно переліку). Об`єктами експертного дослідження є торгове обладнання, складові системи відеоспостереження та пожежної безпеки, меблі. В ході дослідження було підтверджено наявність окремо визначеного майна лише по окремим позиціям, зазначеним в ухвалі. Щодо решти майна, то воно не було обстежено по причині відсутності за місцем проведення огляду. Після проведених розрахунків визначено вартість окремого майна - всього 36 найменувань на загальну суму 341195,51 грн.

Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової товарознавчої експертизи № 407/24-23 від 28.11.2024 об`єктами експертного дослідження є торгове обладнання, складові системи відеоспостереження та пожежної безпеки, меблі. Дослідження проводилось за описом об`єктів дослідження та даних щодо цінової інформації на досліджуваний об`єкт. Після проведення розрахунків визначено ринкову вартість одиниць майна (всього 54 найменування) загальною вартістю 907095,23 грн.

Згідно копії Додаткової угоди від 01.11.2022 до договору оренди нежитлового приміщення від 13.08.2021, орендодавці ФОП ОСОБА_1 та фізична особа ОСОБА_3 (орендодавці) дійшли згоди з орендарем ФОП ОСОБА_5 щодо внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 13.08.2021, у зв`язку з набуттям ОСОБА_3 частки права власності на об`єкт оренди нежитлові приміщення по АДРЕСА_3 , та, переходу у зв`язку з цим до нього прав і обов`язків орендодавця за вказаним договором.

V. Норми права, що підлягають застосуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам первісного позову слід зазначити наступне.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1,2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що автомобіль Geely Emgrand Х7, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 , та автомобіль Renault Master, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 , придбані під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та є об?єктами спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене, а також факт визнання первісного позову стороною ОСОБА_3 , суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визнання вказаних автомобілів спільною сумісною власністю подружжя та визнання права на них: на автомобіль Geely Emgrand Х7 - за ОСОБА_1 , а на автомобіль Renault Master - за ОСОБА_3 , підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 різниці вартості вказаних автомобілів слід зазначити наступне.

Згідно положень ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно положень ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

У своїй постанові від 03 лютого 2020 року по справі № 235/5146/16-ц Верховний Суд вказав, що правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Враховуючи викладене вказана вимога підлягає до задоволення.

Вказані автомобілі Geely Emgrand Х7 та Renault Master є неподільними речами та мають різну вартість, різниця у їх вартості становить 90536,00 грн. 34=90536). Враховуючи погоджений сторонами варіант розподілу вказаних автомобілів, внаслідок якого ОСОБА_1 отримує автомобіль меншої вартості, принцип рівності часток співвласників майна, що перебувало у спільній сумісній власності, ОСОБА_1 належить компенсувати половину різниці вартості автомобілів, що становить 45268 (90536/2=45268).

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Сторона позивача за зустрічним позовом просить розділити спільне майно подружжя згідно доданого переліку (36 найменувань з врахуванням змінених вимог) та вважає, що таке майно було набуте подружжям ОСОБА_6 під час шлюбу.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду по справі № 339/116/16-ц від 11 квітня 2019 року.

Заперечуючи факт належності зазначеного майна до спільної сумісної власності подружжя сторона відповідача за зустрічним позовом зазначила про відсутність доказів набуття такого майна подружжям та можливість його належності третім особам, оскільки таке майно перебуває у приміщенні, де протягом кількох років ведеться господарська діяльність іншими особами. Звернула увагу суду на рішення від 12.07.2022 у справі № 692/939/21 в частині встановлення обставин належності вказаного майна іншій юридичній особі.

Суд звертає увагу, що згідно наявного у справі знеособленого рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 12.07.2022 у справі № 692/939/21 встановлено, що власником майна згідно доданого переліку (всього 96 найменувань) є ФГ «Степове» і вказана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Перелік майна, що входило до складу позовних вимог у справі № 692/939/21 повністю збігається з переліком такого майна, вказаного у зустрічному позові ОСОБА_3 з урахуванням змінених вимог зустрічного позову.

З рішення від 12.07.2022 вбачається, що судом було встановлено, підтвердження ФГ «Степове» отримання 17.09.2019 переданого в оренду майна (96 найменувань згідно переліку), проведення господарських операцій щодо майна та наявність відповідних бухгалтерських документів щодо нього.

Також суд звертає увагу, що окрім вказаного рішення суду від 12.07.2022 сторона ОСОБА_3 жодних інших доказів на підтвердження обставини належності рухомого майна до спільного майна подружжя не надає та не зазначає обставин та мети придбання такого майна. При цьому з переліку майна не вбачається обставин його придбання, зокрема, того, що таке майно було придбане подружжям ОСОБА_6 під час перебування у шлюбі.

Суд зазначає, що вказане майно перебуває у приміщенні, що використовується третіми особами у господарській діяльності і доказів його належності будь-кому, станом на час розгляду цього зустрічного позову суду не надано. Тому обставина належності такого майна до спільного сумісного майна подружжя не підтверджена.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п 11. Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Позивач, звертаючись з зустрічним позовом, не довів факту належності вказаного у позові майна до спільного майна подружжя.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведення презумпції спільного сумісного майна подружжя та непідтвердження належності такого майна до спільного сумісного майна подружжя, також недоведення будь-якого правового зв`язку сторін з указаним майном, тому таке майно не може бути визнано спільним сумісним майном подружжя та розділене між сторонами, тому у задоволенні цієї вимоги ОСОБА_3 слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи факт задоволення первісного позову з врахуванням змін до нього у повному обсязі, суд стягує з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 4876,74 грн., від сплати якого при подачі заяви була звільнена позивач відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Оскільки у задоволенні зустрічного позову відмовлено, суд залишає судові витрати за зустрічним позовом за ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-89, 206, 258-259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль марки «Geely Emgrand Х7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «Renault Master», 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

У порядку поділу спільного майна подружжя виділити в натурі ОСОБА_1 , визнавши при цьому за нею право приватної власності та припинивши режим права спільної сумісної власності на автомобіль марки «Geely Emgrand Х7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя виділити в натурі ОСОБА_3 , визнавши при цьому за ним право приватної власності та припинивши режим права спільної сумісної власності на автомобіль марки «Renault Master», 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Cтягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у вигляді половини різниці вартості автомобілів марки «Geely Emgrand Х7», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та марки «Renault Master», 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що становить 45268,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 4876,74 грн. який необхідно сплатити на рахунок: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку: UА0026001, Код класифікаціїї доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , ІПН: НОМЕР_7 .

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2025 року.