Справа № 362/5171/21
№ апеляційного провадження: 22-з/824/294/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Кравченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
18 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача Крижанівської Г.В.,
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі Шпирук Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву адвоката Федоренко Анни Андріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №362/5171/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро», про визнання договору позики недійсним,-
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 9 142 150,00 грн.
У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Агро Дніпро», про визнання договору позики недійсним. Просив визнати договір позики, укладений 13 квітня 2018 року між ним і ОСОБА_1 , недійсним.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 . В до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Агро-Дніпро», про визнання недійсним договору позики задоволено.

Визнано договір позики, укладений 13 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1748,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов до ОСОБА_2 та стягнути на його користь грошові кошти в розмірі 9 142 150,00 грн., та відмовити в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 142 150,00 грн. заборгованості за договором позики та 28 375,00 грн. судового збору.

25 січня 2025 року адвокат Федоренко А.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

17 лютого 2025 року адвокат Дуля Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала заяву про залишення заяви представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу без задоволення.

В судове засідання сторонине з`явилися, про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що заява адвокат Федоренко А.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, або судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Як було зазначено, постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 142 150,00 грн. заборгованості за договором позики та 28 375,00 грн. судового збору, та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Агро-Дніпро», про визнання недійсним договору позики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що очікує понести витрати на правничу допомогу при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції та повідомив орієнтовний розрахунок таких витрат, що становить 40 000,00 грн.

Правничу допомогу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надавала адвокат Федоренко А.А.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача ОСОБА_1. надано копії договору про надання правничої допомоги від 12 червня 2023 року, додаткової угоди № 2 від 11 грудня 2023 року договору про надання правничої допомоги, додатку № 2 від 13 червня 2024 року до договору про надання правничої допомоги, в якому зазначено розмір витрат на правничу допомогу, який сплачує клієнт адвокату в суді апеляційної інстанції в сумі 40 000,00 грн., акту приймання-передачі наданих послуг від 24 січня 2024 року на суму 40 000,00 грн., квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 24 січня 2024 року.

Відтак, надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Федоренко А.А. підтверджується матеріалами справи, з яких можна встановити обсяг виконаних адвокатом робіт та наданих нею послуг. Також, розмір витрат на правничу допомогу був зафіксований в додатку № 2 від 13 червня 2024 року до договору про надання правничої допомоги та акті приймання-передачі наданих послуг від 24 січня 2024 року, що надавалися суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим заявлений представником ОСОБА_1. розмір витрат на правничу допомогу, визначений заявником розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним до складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Так, за розрахунком представника ОСОБА_1 загальна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу склала 40 000,00 грн.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг від 24 січня 2024 року адвокатом Федоренко А.А. надано ОСОБА_1 наступні послуги: правова консультація, вивчення наданих документів, погодження правової позиції з клієнтом, аналіз судової практики з подібних правовідносин, підготовка та подання до суду трьох заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, участь та представництво клієнта в судових засіданнях, підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

При цьому, як вбачається з матеріалів підготовка апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та подання її до суду апеляційної інстанції була здійснена ОСОБА_1 самостійно, а представництво інтересів позивача у даній справі не потребувало вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів.

Таким чином, визначений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу - 40 000,00 грн. є явно завищеним.

Враховуючи характер спору, складність справи, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, а також вимоги співмірності та розумності, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Також, як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду були позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Агро Дніпро», про визнання договору позики недійсним.

За наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції 21 січня 2025 року Київським апеляційним судом було прийнято постанову, якою скасовано рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Агро-Дніпро», про визнання недійсним договору позики, про що зазначено у мотивувальній частині постанови.

Разом з тим, в резолютивній частині вказаної постанови апеляційним судом про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Агро-Дніпро», про визнання недійсним договору позики, не зазначено, що також є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Федоренко Анни Андріївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити частково.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро», про визнання договору позики недійсним, додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро», про визнання договору позики недійсним відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: