Справа № 167/24/25 Головуючий у 1 інстанції: Шептицька Н. В.
Провадження № 22-ц/802/306/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою від його імені представником ОСОБА_3 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 09 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09 січня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди передано за підсудністю до Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 від імені позивача ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати з таких підстав.

Статями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; у випадках, встановлених законом, звертатися до суду в інтересах інших осіб. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся 02.01.2025 року до Рожищенського районного суду Волинської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» і ОСОБА_2 , у якому у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 14 червня 2024 року у с. Козин Луцького району Волинської області, за результатами якої отримав механічні пошкодження належний йому автомобіль, просив стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» на його користь страхову (регламентну) виплату, а з ОСОБА_2 стягнути на його користь моральну шкоду (а.с.1-8).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08.01.2025 у справі № 167/13/25 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Еталон» про стягнення страхової (регламентної) виплати та до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у самостійні провадження (а.с.47).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08.01.2025 цивільну справу № 167/13/25 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Еталон» про стягнення страхової (регламентної) виплати передано на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва (а.с.48-49).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09.01.2025 цивільну справу № 167/24/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, передано на розгляд до Ковельського міськрайонного суду Волинської області (а.с.57-59).

Передаючи справу на розгляд до Ковельського міськрайонного суду Волинської області, суд першої інстанції дійшов висновку що у спірних правовідносинах між позивачем і відповідачем застосовується загальна територіальна підсудність, зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , а тому застосуванню підлягають ч. 1 ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31 та ст. 32 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 31 ЦПК визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з апеляційною скаргою, її подано на ухвалу суду від 09.01.2025 та обґрунтовано у тому числі запереченнями на ухвалу суду від 08.01.2025 про роз`єднання позовів, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 353 ЦПК України не входить у перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, але заперечення на яку на підставі ч. 2 ст. 353 ЦПК України включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Колегія суддів доходить висновку, що у даному випадку має бути застосовано аналогію права (ч. 9 ст. 10 ЦПК України).

Постановляючи ухвалу від 08.01.2025 у справі № 167/13/25 про роз`єднання позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Еталон» про стягнення страхової (регламентної) виплати та до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у самостійні провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги до різних відповідачів не є однорідними, не є пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, від задоволення однієї вимоги позивача не залежить задоволення іншої позовної вимоги. Стягнення страхової (регламентної) виплати, у випадку задоволення позову, не впливає на правовідносини сторін щодо стягнення моральної шкоди, і навпаки.

Проте, до такого висновку, суд дійшов у порушення вимог ч. 1 ст. 188 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, зазначена норма процесуального закону дозволяє в одній позовній заяві: 1) об`єднати декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або 2) об`єднати декілька вимог, пов`язаних між собою поданими доказами, або 3) об`єднати основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою розуміють матеріально-правову вимогу, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднані можуть бути вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві декілька вимог до різних відповідачів, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права.

Із позовної заяви вбачається, що підставами обох позовних вимог до різних відповідачів є дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 14 червня 2024 року у с. Козин Луцького району Волинської області, за наслідками якої з вини відповідача ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження належний позивачу транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz», у результаті чого позивачу завдано майнову та моральну шкоду, яка має бути відшкодована різними відповідачами.

Обидві вимоги пов`язані між собою також і поданими доказами.

Позов подано до Рожищенського районного суду Волинської області з урахуванням вимог ч. ч. 6, 16 ст. 28, ч. 1 ст. 188 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, у суду були відсутні підстави для роз`єднання позовних вимог у самостійні провадження з власної ініціативи.

Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19 передбачено, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності або відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 420/3956/20 зробила наступний висновок: «Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог. Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів та з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Проте таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги».

Постановивши ухвалу про роз`єднання позовів, виділені вимоги суд першої інстанції визначив предметом розгляду не у тому ж суді, а, у порушення норм процесуального законодавства, вирішив передати їх розгляд до іншого суду.

Таким чином, правовий аналіз норми процесуального законодавства свідчить про те, що Законом передбачено саме право суду, а не обов`язок роз`єднати позовні вимоги. Реалізація вказаного права залежить, у тому числі, від того чи буде це роз`єднання сприяти виконанню завдань процесуального судочинства.

У цій справі неправильне роз`єднання позовів призвело до порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали про направлення справи № 167/24/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на розгляд до Ковельського міськрайонного суду Волинської області, у зв`язку із чим з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвалу суду від 09.01.2025 необхідно скасувати із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (вирішення питання про відкриття провадження у справі).

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4. 5, 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 09 січня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя

Судді