КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/5365/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/8311/24

20 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цимейко Ганни Олегівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Панченко О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Приватний виконавець Хоменко Вадим Валерійович про зняття арешту зі спадкового майна, -

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила:

- зняти арешт накладений постановою Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 09.06.2015 р., серія та номер НОМЕР_2/18 на нерухоме майно ОСОБА_2 ;

- зняти арешт накладений постановою Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 06.08.2018 р., серія та номер НОМЕР_3 на нерухоме майно ОСОБА_2 ;

- зняти арешт, накладений постановою приватного виконавця Хоменка В.В. від 30.07.2021 року, серія та номер НОМЕР_1 на нерухоме майно ОСОБА_2 ;

- виключити відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_2 , яка за життя заповіт не склала.

На момент смерті її матері належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та 83/100 частини квартири АДРЕСА_2 .

У встановлений статтею 1270 ЦК України строк вона подала до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови стало те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта було внесено відомості про арешт на все майно ОСОБА_2 . Підставою виникнення обтяження зазначено постанови про арешт майна від 09.06.2015 року, від 06.08.2018 року винесені державним виконавцем Деснянського районного відділу ДВС та постанова приватного виконавця Хоменка В. В. від 30.07.2021 року.

Згідно з інформацією, отриманою з Єдиного державного реєстру виконавчих провадження (ЄДРВП) провадження де кредитором є АТ КБ «ПриватБанк» завершені, водночас є відкрите приватним виконавцем виконавче провадження № НОМЕР_1, де кредитором є АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «СенсБанк». Приватний виконавець листом від 30.04.2024 року та Деснянський РВДВС листом від 01.05.2024 року відмовили представнику позивача у наданні будь-якої інформації щодо відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_2 та знятті арештів у зв`язку з тим, що позивач не є стороною таких виконавчих проваджень.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк», АТ «Сенс Банк», треті особи: Деснянський ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), приватний виконавець Хоменко В.В. про зняття арешту зі спадкового майна залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (яка померла), після її смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Арешт на майно боржника було накладено органом виконавчої служби у 2020 році, а приватним виконавцем у 2021 році, на момент звернення до суду з цим позовом та вирішення спору виконавче провадження здійснюється, виконавчий лист №754/182/18 виданий 12.07.2021 року перебуває на виконанні.

З огляду на це, підстави для зняття арешту з майна, яке належало матері позивача ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 11 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цимейко Г.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивач дізналась, що в ході примусового виконання виконавчого листа №754/182/18 було арештовано та передано на реалізацію нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . За результатами проведених торгів АТ «Сенс Банк» оформив право власності на зазначену частину квартири. Тобто, на дату смерті спадкодавця, 25.11.2022 р., 1/2 частини спірної квартири вже перебувала у власності відповідача, а тому вказане нерухоме майно не входить до спадкової маси. В свою чергу, 83/100 частини квартири АДРЕСА_2 належить до спадкового майна, яке позивачка прийняла, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з наявністю на ньому арештів. Суд першої інстанції, вказавши на факт набуття АТ «Сенс Банк» права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 до моменту смерті спадкоємця, не звернув уваги та безпідставно проігнорував факт наявності іншого спадкового майна - 83/100 частини квартири АДРЕСА_2 .

Тобто, позивач ОСОБА_1 , є спадкоємцем майна після померлої ОСОБА_2 , позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно (83/100 частини квартири АДРЕСА_2 ), не має можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, у зв`язку із перебуванням нерухомого майна під арештом, чим порушуються її права.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами про зняття арештів в порядку статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», що були накладені в рамках виконавчих проваджень, в яких виконавчі листи повернуті стягувачу та не подавались повторно, та в рамках виконавчого провадження, яке є відкритим на сьогодні, однак в якому не вирішувалось питання про заміну сторони виконавчого провадження - боржника/ спадкодавця на позивача/спадкоємця.

У свою чергу, законодавством України не передбачено обов`язок спадкоємця звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Виконавчі провадження № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (стягувач АТ КБ «Приватбанк») не поновлювались, виконавчий лист банком повторно в межах строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не подавався, строки для подання виконавчого листа не поновлювались. Відповідач 2 не звертався до нотаріуса з претензією, як кредитор спадкодавця, в межах строку для прийняття спадщини. Тобто в контексті статті 442 ЦПК відсутня правова підстава для подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження в рамках виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

У справі, що розглядається, права позивачки порушені саме в контексті права на спадкування, яке регулюється Книгою 6 ЦК, а саме: право на одержання свідоцтва про право на спадщину (стаття 1296 ЦК) та обов`язку спадкоємця звернутись за свідоцтвом про право на спадщину (стаття 1297 ЦК)

Хоча частиною 1 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» і передбачено, що належним способом захисту в таких категоріях справи є позов про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Водночас, заявник вважає, що оскільки право позивача на спадкове майно ніким не оспорюється, інші спадкоємці відсутні, то немає підстав заявляти вимогу про визнання права власності на спадкове майно.

Позивачкою обрано належний спосіб захисту свого права, оскільки, як зазначалося вище, необхідність у способі захисту шляхом визнання права власності виникає лише тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що право позивачки на спадщину підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Разом із тим наявність арештів, накладених на спадкове майно, позбавляє позивачку можливості отримати правовстановлюючий документ (свідоцтво про право на спадщину) та обмежує її у праві вільно розпоряджатися своїм майном.

Звертає увагу, що АТ «Сенс Банк», будучи обізнаним про звернення до суду із зазначеним позовом, не надав своїх заперечень. У зв`язку з чим вважаємо, що відповідач 2 повністю усвідомлює законність вимог позивачки та розуміє наслідки задоволення позову. АТ КБ «Приватбанк» надавав відзив до суду, посилаючись, на те, що борг спадкодавцем не погашений. При цьому, судом першої інстанції не взяті до уваги жодні твердження відповідача 1, наведені у відзиві. У зв`язку із зазначеним, вважаємо позицію відповідача 1 безпідставною

28 січня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» адвоката Хитрової Л.В. надійшов відзив на апеляційну скарг, представник зазначала, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Цимейко Г.О. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник АТ КБ «Приват Банк» адвокат Хитрова Л.В. в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія судді вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка за життя заповіт не склала. На момент смерті ОСОБА_2 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та 83/100 частини квартири АДРЕСА_2 .

У встановлений статтею 1270 ЦК України строк позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови стало те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта було внесено відомості про арешт на все майно ОСОБА_2 . Підставою виникнення обтяження зазначено постанови про арешт майна від 09.06.2015 року, від 06.08.2018 року винесені державним виконавцем Деснянського РВДВС та постанова приватного виконавця Хоменка В.В. від 30.07.2021 року.

Відповідно до інформації, наданої державним нотаріусом Прядко Т.А. спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 заведена П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 27.02.2023 року за №216/2023 на підставі претензії АТ «Сенс Банк».

Згідно матеріалів виконавчого провадження АСВП НОМЕР_4 до приватного виконавця Хоменка В.В. звернувся представник АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» із заявою про відкриття провадження за виконавчим листом виданим Деснянським районним судом м. Києва від 12.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором від 14.02.2008 року, а саме заборгованості за кредитом у розмірі 18 750 доларів США та заборгованості за відсотками у розмірі 10 229,09 доларів США.

Постановою приватного виконавця від 30.07.2021 року відкрито виконавче провадження.

Постановою приватного виконавця від 30.07.2021 року арештовано кошти боржника.

18.10.2021 та 30.11.2021 року приватний виконавець направив на ім`я ОСОБА_2 вимоги про сплату боргу та витрат на проведення виконавчих дій.

21.10.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника на яке звернуто стягнення, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказане майно передано на реалізацію до Системи електронних торгів арештованим майном.

01.02.2022 року до приватного виконавця Хоменка В.В. звернувся представник АТ «Альфа Банк» із заявою про отримання акту про реалізацію предмета іпотеки - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з актом про передачу майна від 02.02.2022 року ВП НОМЕР_4 складеного приватним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №754/182/18 виданий 12.07.2021 року, в ході примусового виконання вказаного вище документа приватним виконавцем було арештовано та передано на реалізацію до ДП «СЕТАМ» нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Постановою приватного виконавця від 02.02.2022 року стягувачу АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №754/182/18 від 12.07.2021 року передано 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, 09.08.2024 року, 22.10.2024 року, 04.11.2024 року від представника Деснянського ВДВС у м. Києві надійшли відповіді на запит суду в яких зазначається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на виконанні перебувало:

- виконавче провадження АСВП НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №910/5230/15-г від 27.04.2015 р., що видав Господарський суд м. Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 55665.42 грн. у період з 09.06.2015 року по 30.12.2020 року. 30.12.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Кошти згідно вище зазначеного виконавчого провадження не стягнуто, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено;

- виконавче провадження АСВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №910/5230/15-г від 27.04.2015 р., що видав Господарський суд м. Києва про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 55 575,42 грн. у період з 06.08.2018 року по 30.12.2020 року. 30.12.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Кошти згідно вище зазначеного виконавчого провадження не стягнуто, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є :1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_2 .

На момент смерті ОСОБА_2 їй належали 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та 83/100 частини квартири АДРЕСА_2 .

Позивач є спадкоємицею ОСОБА_2 за законом. У встановлений строк вона подала заяву про прийняття спадщини.

За життя ОСОБА_2 в межах виконання судових рішень про стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами було накладено арешт на належне їй майно.

Арешт на майно боржника було накладено постановами державного виконавця Деснянського районного ВДВСвід 09.06.2015 року (ВП НОМЕР_2), від 06.08.2018 року (ВП НОМЕР_3)та постановою приватного виконавця Хоменка В.В. від 30.07.2021 року(ВП НОМЕР_1).

На час вирішення спору ВП № НОМЕР_1 перебуває на виконанні приватного виконавця Хоменка В.В., а ВП № № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 - на виконанні Деснянського районного ВДВС.

Тобто виконавчі провадження з виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитними договорами не закінчені, сума боргу не погашена.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення боргу включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між кредитором та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Враховуючи наведене, встановивши, що виконавчі провадження з виконання судових рішень про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитними договорами не закінчені та сума боргу на момент вирішення спору не погашена, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування арешту, накладеного на майно померлої ОСОБА_2 в межах вказаних виконавчих проваджень, за позовом спадкоємця, до якого перейшло зобов`язання з повернення такого боргу.

Посилання заявника на те, що ВП № № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 є завершеними, а тому накладений в межах їх виконання арешт на майно спадкодавця підлягає скасуванню, не заслуговують на увагу, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) не свідчить про закінчення виконавчого провадження та погашення заборгованості боржника за виконавчими документами.

Аналізуючи питання обсягу дослідження інших доводів заявника та їх відображення у судового рішенні, питання вичерпності висновку суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що у справі, що розглядається, сторонам надано вмотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішенняДеснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Цимейко Ганни Олегівни залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2025 року

Головуючий: Судді: