Справа № 209/3937/24
Провадження № 2-о/209/13/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря судового засідання - Рябухи Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який не досяг 18 років, без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

В обгрунтування поданої заяви зазначив, що з вересня 2016 року до вересня 2023 року він знаходився у фактичних шлюбних відносинах та проживав без реєстрації шлюбу у м. Селидове Донецької області з громадянкою ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася спільна дитина ОСОБА_3 . З червня 2023 року їх фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_2 припинились, вони розійшлися, припинили їх спільне проживання та ведення спільного господарства. При цьому, їх син ОСОБА_3 залишився проживати із ним. З зазначеного часу він самостійно виховує та утримує свого сина, піклується про його духовний та фізичний розвиток, дошкільне навчання, стан здоров`я, забезпечує всім необхідним, харчуванням, одягом, дозвіллям, медичним лікуванням, повністю опікується його інтересами та потребами, створюючи необхідні умови для його повноцінного життя. Матір дитини в його утриманні та вихованні участі не приймає, проживає окремо.

Встановлення даного факту потрібно для захисту прав та інтересів дитини, необхідністю вирішення питань, пов`язаних із вихованням дитини, питань щодо її навчання, лікування, відпочинку, оформлення соціальної допомоги, у разі виникнення такої необхідності, тимчасового виїзду з дитиною за кордон.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.06.2024 року у відкритті провадження за вищевказаною заявою було відмовлено.

21.06.2024 року заявником ОСОБА_1 , була подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.06.2024 про скасування вищезазначеної ухвали.

18.09.2024 року Дніпровським апеляційним судом була винесена постанова про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.06.2024 року та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.10.2024 було відкрито провадження у цивільній справі окремого провадження та призначено судове засідання.

30.10.2024 заінтересованою особою ОСОБА_2 була подана заява, в якій вона погодилася із викладеними фактами у заяві ОСОБА_1 ,проти задоволення його заяви не заперечувала.

В судовому засіданні 13.01.2025 р. були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що заявник є її сином, із ОСОБА_2 він проживав у фактичних шлюбних відносинах до 2024 року, із якою у них є спільна дитина ОСОБА_3 . Її син евакуював свою дитину на більш безпечну територію, тобто у м.Кам`янське. Мати дитини відмовилася виїзжати та не заперечувала проти того, щоб дитина перебувала на утриманні заявника, який працює підприємцем, опікується дитиною та забезпечує усім необхідним.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона працює бухгалтером у ОСОБА_1 , знає його родину візуально, вдома у заявника вона не була, тому про те, що заявник розійшовся зі своєю цивільною дружиною ще у м.Селидове знає з його слів. Також їй відомо, що заявник самостійно виховує свого сина, забезпечує його усім необхідним, а також піклується про його розвиток та здоров`я.

Ухвалою суду від 13.01.2025 судом залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання 13.02.2025 заявник та інші учасники не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки учасники заявник та заінтересовані особи були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що з вересня 2016 року до вересня 2023 року заявник ОСОБА_1 знаходився у фактичних шлюбних відносинах та проживав без реєстрації шлюбу у м. Селидове Донецької області з громадянкою ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася спільна дитина ОСОБА_3 .

Заявник просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення даного факту потрібно для захисту прав та інтересів дитини, необхідністю вирішення питань, пов`язаних із вихованням дитини, питань щодо її навчання, лікування, відпочинку, оформлення соціальної допомоги, у разі виникнення такої необхідності, тимчасового виїзду з дитиною за кордон.

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст.1 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст.268 СК України).

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Відповідно до ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (ст.ст.164, 180 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження утримання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються.

Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23 (провадження № 61-5903св24), від 06 листопада 2024 року в справі № 468/1025/23 (провадження № 61-14070св23).

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

З огляду на зазначене вбачається, що у справі наявний спір про право, зокрема спір щодо участі матері дитини у її матеріальному забезпеченні (утриманні) та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні (утриманні) та вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).

Суд звертає увагу на те, що подана ОСОБА_1 заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки доведення факту утримання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати дитини не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини та безумовно впливає на права і інтереси самої дитини.

Такий факт виховання та утримання дитини батьком не може встановлюватись у безспірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Таким чином, за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі матері дитини у її вихованні та матеріальному забезпеченні (утриманні), а отже, питання, заявлене ОСОБА_1 у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій матері дитини та може вирішуватись у межах спору про право за загальним правилом у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За установлених у цій справі конкретних обставин, враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), факт самостійного виховання та утримання батьком сина, не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 259-260, 293, 294, 315 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення- залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право подати до суду позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.О. Решетник