Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4269/24
Провадження №: 2/332/255/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2025 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі - Петракей Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Мазур Олени Сергіївни до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі,-
ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Мазур О.С. звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні.
Позивач у судове засідання не з`явилася. Від її представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому процесуальним законом порядку, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку та розміщенням офіційних оголошень на сайті суду. Про причини неявки відповідач суд не повідомила. Відзив на позов, заяв та клопотань про відкладення судового засідання не подавала.
Відповідно до ч. 8ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачу, ОСОБА_1 , належить тимчасова споруда з продажу товарів народного споживання ( продовольчі товари) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом прив`язки Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради від 15.02.2018 ТС-З-117/1610 та вкладки до паспорту прив`язки від 12.11.2019 №5214 ( а.с. 8-9, 12-45).
З доповідної записки інспектора СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції М. Абдулаєва вбачається, що 30.04.2024 ВП №1 ЗРУП ГУНП надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , біля АТБ, горить кіоск. Заяву зареєстровано ЄО за №4784 від 30.04.2024. В ході проведення перевірки співробітниками ювенальної превенції було опитано малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться кіоск. Біля кіоску вона побачила дерев`яні ящики, пізніше дістала з карману запальничку та підпалила один із ящиків. Пізніше вогонь перекинувся на інші ящики та сполохнув кіоск. ОСОБА_5 підпалила через свою цікавість. Як пояснила малолітня ОСОБА_3 жодних мотивів підпалювати кіоск не було. З неповнолітньою було проведено профілактичні заходи на її матір було складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП ( а.с. 51).
З пояснень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.05.2024, відібраних ст. інспектором СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майором поліції Г. Яровою в рамках ЄО №4784 від 30.04.2024 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.04.2024 підійшла до кіоску, який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , побачила там дерев`яні ящики, достала запальничку та підпалила один із ящиків. Ящик підпалила із цікавості, іноді вона підпалює речі та дивиться, як вони горять. Потім вона і двоє подруг пішли до АТБ та через декілька хвилин побачили, що спалахнув овочевий кіоск. Жінка, що мешкає навпроти викликала рятувальників, які приїхали та почали тушити пожежу. Вона з сестрою побігли додому, взяли 5 літрові пляшки води та допомагали тушити кіоск ( а.с. 59).
Згідно свідоцтва про народження від 12.09.2013, серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ( а.с. 60).
Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2024 у справі №332/2803/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП встановлено, що 30.04.2024 в період часу з 22.00 год. до 23.23 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 ухилялась від передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до того, що дитина, перебуваючи біля овочевого кіоску, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , підпалила дерев`яні ящики біля кіоску, та своїми діями спричинила пожежу кіоску. Мати ОСОБА_2 не контролює дозвілля дитини, не проводить роботу з дитиною, своїми діями порушила вимоги ст.150 Сімейного кодексу. ( Вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 257566 від 01.05.2024, зі змістом якого вона ознайомлена, рапортом, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 від 01.05.2024; протоколом огляду місця події від 01.05.2024; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; наказом Департаменту муніципального управління Запорізької міської ради, № 60р від 26.05.2023, , паспортом прив`язки, іншими матеріалами).
Керуючись ст.ст. 40-1, 184 ч.1, 245, 268 ч. 2, 283, 284 ч. 1 КУпАП, суд постановив: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження ( а.с. 46-47).
Актом про пожежу від 01.05.2024 та Висновком про причини виникнення пожежі ГУ ДСНС України в Запорізькій області від 10.05.2024 встановлено, що найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі, яка сталася 30.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 в торгівельному кіоску є потрапляння малокалорійного джерела запалювання на горючий матеріал. Внаслідок вказаної пожежі було знищено : оздоблювальні матеріали стін на площі, приблизно 10 м. кв., пошкоджено: утеплювач та дерев`яні елементи на площі 10 м. кв. ( а.с. 74-77).
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.
Оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою особою, то відповідно на відповідача, як матір покладається обов`язок відшкодувати шкоду завдану її малолітньою донькою.
Згідно роз`яснень викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.440 і 450 ЦК (наразі ст.1166 ЦК України) шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи...
Згідно роз`яснень викладених у п.6 вказаної постанови, за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг п`ятнадцяти років, згідно зі ст.446 ЦК (наразі ст.1178 ЦК України) несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі), опікуни... При цьому слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; учбові, виховні і лікувальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім в час знаходження його під їх наглядом.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється, від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.
Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана.
Стаття 614 ЦКУ розрізняє дві форми вини: умисел та необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значення своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити.
Приписами ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Дослідивши матеріали справи, суд виснував, що малолітня донька відповідача своїми необережними та неправомірними діями завдала шкоди позивачеві у вигляді знищення оздоблювальних матеріалів стін на площі, приблизно 10 м. кв. та пошкодження утеплювача та дерев`яних елементів на площі 10 м. кв. тимчасової споруди з продажу товарів народного споживання ( продовольчих товарів) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується як постановою суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, так і актом про пожежу.
Наведені позивачем обставини та розмір завданих збитків стороною відповідача не спростовані.
Отже, позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч.ч.1,2ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 7РВ8-ВТ5А-5Р5Н-ВЕТА від 16.07.2024.
Згідно положень п.2 ч.3ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Нормами ч.6ст.139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Керуючись ст.ст.4-5, 10, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Мазур Олени Сергіївни до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 матеріальну шкоду в розмірі 71 505 гривень 25 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 15 000 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Н.В. Марченко