КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4151/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

установив:

У червні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва із позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 16.07.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №5556385.

26.12.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ним, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу №26122023.

08.08.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №100706420.

26.12.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ним, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу №26122023.

23.07.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76588552.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ним, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу №14/06/21.

23.07.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4261968.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ним, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено Договір факторингу №14/06/21.

11.08.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №13878-08/2023.

27.12.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ним, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27122023.

Відповідно до умов вищезазначених договорів воно набуло право вимоги грошових коштів від відповідача ОСОБА_1 .

Відповідач неналежним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, внаслідок чого перед ним, ТОВ «ФК «ЄАзПБ», у неї існує заборгованість в загальному розмірі 157603,86 грн., через що воно вимушене звернутися до суду за захистом порушеного права.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за Кредитним договором №5556385 від 16.07.2023 в розмірі 31540,60 грн., з яких 7280 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23050,30 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1210,30 грн. - сума заборгованості за пенею; за Кредитним договором №100706420 від 08.08.2023 в розмірі 23532,45 грн., з яких 6144 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17196,45 грн. - сума заборгованості за відсотками, 192 грн. - заборгованість за комісією; за договором позики №76588552 від 23.07.2023 в розмірі 20577,24 грн., з яких 4941 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15636,24 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №4261968 від 23.07.2023 в розмірі 14828,57 грн., з яких 4000 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 10828,57 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №13878-08/2023 від 11.08.2023 в розмірі 67125 грн., з яких 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 52125 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього 157603,86 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2024 року зазначений вище позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором №5556385 від 16.07.2023 в розмірі 31540,60 грн., з яких 7280 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23050,30 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1210,30 грн. - сума заборгованості за пенею; за Кредитним договором №100706420 від 08.08.2023 в розмірі 23532,45 грн., з яких 6144 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17196,45 грн. - сума заборгованості за відсотками, 192 грн. - заборгованість за комісією; за договором позики №76588552 від 23.07.2023 в розмірі 20577,24 грн., з яких 4941 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15636,24 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №4261968 від 23.07.2023 в розмірі 14828,57 грн., з яких 4000 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 10828,57 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №13878-08/2023 від 11.08.2023 в розмірі 67125 грн., з яких 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 52125 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього 157603,86 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що відсутні будь-які докази доказів підписання нею Кредитних договорів.

Стверджує, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок про факт підписання нею Кредитних договорів та, відповідно, про факт їх укладеності.

Вказує, що позивач як кредитор та особа, яка вимагає повернення кредитних коштів, повинен був надати докази перерахування кредитних коштів на її рахунок, проте, додані ж позивачем до матеріалів справи документи підтверджують лише умови кредитування та переуступку права вимоги попередніми кредиторами за вказаними Кредитними договорами останньому кредитору ТОВ «ФК «ЄАзПБ». Але вони не є належними та допустимим доказами, щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на її рахунок за вказаними договорами.

Просила суд, скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАзПБ» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що у відповідності до умов кожного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний відповідачем при укладанні відповідного договору.

Зазначає, що для укладання кредитних договорів ОСОБА_1 вчинено ряд дій без здійснення яких договори не були б укладеними, що в свою чергу підтверджує укладання кожного вказаного договору в електронній формі. Обставини укладення вказаних договорів відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена з умовами кредитних договорів.

Вказує, що наведене твердження ОСОБА_1 (не надання доказів отримання кредитних коштів) за своєю суттю створює наслідок розірвання відповідного кредитних договорів та договору позики, адже, у відповідності до вимог ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Однак, наголошує, що вищезазначені договори укладені з відповідачем в судовому порядку не були розірваними. Крім того, вказані договори у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що16.07.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №5556385, відповідно до якого відповідачу видано кредит в розмірі 9100 грн., строком на 105 днів.

26.12.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №26122023.

Відповідно до Реєстру боржників №1 від 26.12.2023 до Договору факторингу №26122023 від 26.12.2023, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 31540,60 грн., з яких: 7280 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23050,30 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1210,30 грн. - сума заборгованості за пенею.

08.08.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №100706420, відповідно до якого відповідачу видано кредит в розмірі 6400 грн. строком на 120 днів.

26.12.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №26122023.

Відповідно до Реєстру боржників №2 від 26.12.2023 до Договору факторингу №26122023 від 26.12.2023, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 23532,45 грн., з яких: 6144 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17196,45 грн. - сума заборгованості за відсотками; 192 грн. - сума заборгованості за комісією; 0,00 - сума заборгованості за пенею.

23.07.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76588552, відповідно до якого відповідачу видано кредит в розмірі 8100 грн. строком на 30 днів.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21.

Відповідно до Реєстру боржників № 20 від 20.03.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 577,24 грн., з яких: 4 941,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 636,24 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

23.07.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4261968, відповідно до умов якого відповідачу видано кредит у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21.

Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14828,57 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10828,57 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

11.08.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №13878-08/2023, відповідно до умов якого відповідачу видано кредит у розмірі 15000 грн. строком на 360 днів.

27.12.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27122023.

Відповідно до Реєстру боржників від 27.12.2023 до Договору факторингу №27122023 від 27.12.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 67125 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 52125 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала свого обов`язку, надані їй кошти за Кредитними договорами в строки, передбачені договорами не повернула. Після відступлення права вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він уважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» установлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать про те, що електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства.

Без здійснення всіх цих дій кредитний договір №5556385 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН», кредитний договір №100706420 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН», договір позики №76588552 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», договір позики №4261968 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», Кредитний договір №13878-08/2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» не був би укладений.

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договори не були б укладеними, що в свою чергу підтверджує укладання кожного вказаного договору в електронній формі.

Розрахунки заборгованості по кредитним договорам у загальному розмірі 157603,86 грн., надані суду, відповідають вимогам закону.

Відповідач не спростувала надані позивачем розрахунки заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договорів не надала.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість підлягає стягненню з відповідача та ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність укладення договорів та перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які належно оцінені судом першої інстанції.

Крім того, колегія звертає увагу, що вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою, щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладених договорів.

Колегія суддіввважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що позивач не надав доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за відповідними кредитними договорами, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод усіх істотних умов такого договору.

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17 (провадження №61-18730св20) за позовом про стягнення коштів зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Тобто, посилання відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАзПБ» не надало суду доказів отримання нею кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджуються, власне, наявними у матеріалах справи договорами, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів.

При цьому, вимог щодо визнання зазначених правочинів недійсними чи встановлення факту їх неукладеності до суду заявлено не було.

Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини, щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що розмір тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно, такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.

Тобто, кредитними договорами встановлено розмір процентної ставки, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, з якими погодилася відповідач, проставивши свій підпис при укладенні вказаних кредитних договорів.

Отже, відповідачу правомірно нараховані суми заборгованості за кредитами, а тому висновки суду першої інстанції і в цій частині є правильними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду, які є правильними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі.

Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року та у зв`язку із залишенням рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2024 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба