Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/782/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/782/23,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»

третя особа ОСОБА_3 ,

предмет позову відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

представник позивача ОСОБА_4 ,

розглянув за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні в залі суду справу.

«І.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача»

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.01.2023 близько 08 год. 20 хв. в с. Щиборівка Хмельницької області, сталася ДТП, винним у скоєнні якої визнано відповідача по справі ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ВАЗ 21124», державний номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль «ВАЗ 21070», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Автомобіль «ВАЗ 21124», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , станом на день вчинення ДТП був застрахований в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». За зверненням його водія ОСОБА_3 про ДТП - ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодовано суму в розмірі 26 840 грн. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи на суму 2600 грн. Однак не погоджуючись з висновком страхової компанії щодо розміру нанесеної йому матеріальної шкоди, він звернувся до ДП «Експерт Сервіс Авто». 11.03.2023 експертом підготовлено висновок № 23/23 за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження, який здійснено з метою визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «ВАЗ 21070, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталося 07.01.2023 року. Згідно вказаного висновку розмір майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП становить 39 507,77 грн., вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 55 021,55 грн., що перевищує розмір перерахованої страховиком суми.

У зв`язку із неповним відшкодуванням завданої йому шкоди позивач просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 28181,55 грн, витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 2465 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., франшизи в розмірі 2600 грн та суму сплаченого судового збору та понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

В ході судового розгляду представник позивача подала до суду заяву про зміну позовних вимог та залучення співвідповідача, у зв`язку з чим просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 28181,55 грн, витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 2465 грн., а з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10000 грн та 2600 грн франшизи, а також понесені позивачем судові витрати.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» подав до суду відзив, у якому щодо задоволення позову заперечив, вказав, що позивач просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу, тобто з порушенням вимог положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) та правових висновків ВС щодо подібних правовідносин. Крім того, вказує, що п. 34.3 ст. 34 Закону № 1961-IV визначено вичерпний перелік випадків коли потерпілий має право самостійно залучити експерта для визначення розміру шкоди. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у передбачений Законом № 1961-IV було організовано огляд транспортного засобу потерпілого, про що складено відповідний акт.

Представник позивача подала до суду додаткові пояснення, які за своїм змістом є відповіддю на відзив, у яких щодо заперечень представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» заперечила, вказала, що страховою компанією було здійснено часткове страхове відшкодування в сумі 26840 грн без погодження з позивачем, просить при винесені судом рішення брати до уваги висновок експерта №23/23 від 11.03.2023.

«ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи»

28.05.2024 представник позивача подала до суду заяву про зміну позовних вимог та залучення третьої особи у якості відповідача.

28.08.2024 представник позивача подала до суду додаткові пояснення.

20.02.2025 представник позивача в судовому засіданні не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій позов підтримала та просить справу розглядати за його та позивача відсутності.

20.02.2025 представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та Шкринда , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань суду не подав.

20.02.2025 третя особа ОСОБА_3 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань суду не подав.

«ІІІ. Процесуальні дії у справі»

24.05.2023 відкрито провадження у справі.

15.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

08.12.2023 справу прийнято до свого провадження суддею Вознюком Р.В.

21.02.2024 ухвалою суду справо залишено без руху.

29.02.2024 ухвалою суду продовжено розгляд справи.

28.05.2024 ухвалою суду залучено до участі у справі як співвідповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна», прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову.

26.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

«IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин»

Судом об`єктивно встановлено, що 07.01.2023 о 08 год. 20 хв. в с. Щиборівка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ-21124», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка призвела до механічного пошкодження транспортних засобів.

24.01.2023 постановою Красилівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_2 у справі №677/62/23 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, що він 07.01.2023 приблизно о 08 год. 20 хв. в с. Щиборівка, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Красилів в напрямку с. Каламаринка, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не надав перевагу русі зустрічному транспорту та виїхав на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення із автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, в діях ОСОБА_2 судом встановлено порушення п.п. 2.3.б, 11.3 ПДР України, що і стало причиною ДТП.

У результаті зазначеної ДТП, був пошкоджений автомобіль марки ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивач ОСОБА_1 .

В результаті пошкодження автомобіля ВАЗ 2107 його власнику ОСОБА_1 завдана моральна шкода, яка виразилася у понесених ним душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля, який використовувався ним для доставки його рідних похилого віку до медичних закладів, що позбавило його можливості на тривалий час використовувати транспортний засіб, що у свою чергу потягнуло за собою порушення встановленого ритму життя, необхідністю нести витрати на організацію ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ-21124 застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», згідно полісу обов`язкового страхування № 212768971. Страхова сума за шкоду завдану майну становить 160 000 грн., франшиза 2600 грн.

Згідно зі звітом №22205 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 06.03.2023 ринкова вартість транспортного засобу ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_2 до ДТП становить 64068,45 грн, вартість відновлювального ремонту - 48079,61 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ 32124,5 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 29440 грн.

Страховиком ПрАТ «СК «Євроінс Україна» перераховано позивачу ОСОБА_1 страхову виплату в розмірі 26840 грн, що не оспорюється сторонами.

Водночас не погоджуючись з визначеним страховиком розміром матеріального збитку позивач замовив проведення транспортно-товарознавчої експертизи, згідно висновку експерта №23/23 за результатами проведення транспортно-товарознавого дослідження ринкова вартість відновлювального ремонту - 55021,55 грн, вартість матеріального збитку 39507 грн 77 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Щодо обставин, встановлених постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, то вони є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої прийнято цю постанову, лише з питань, чи мали місце неправомірні дії (бездіяльність) і чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні обставини, встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення від 24.01.2023, дають підстави для висновку, що 07.01.2023 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21124», державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив належний позивачу автомобіль «ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим завдав останньому майнової шкоди.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

«V. Оцінка суду»

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону № 1961-IV (тут і далі в редакції, чинній на дату виникнення правовідносин щодо відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП).

Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди в передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (пункт 154), від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (пункт 59), від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Якщо шкода, завдана потерпілій особі під час ДТП, перевищує ліміт страхового відшкодування то різниця між завданою шкодою та сумою страхового відшкодування покладається на страхувальника.

Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 26840 грн. Спір у справі виник у зв`язку з тим, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна», на думку позивача, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» здійснив виплату страхового відшкодування лише частково, внаслідок чого сума недоплаченого розміру страхового відшкодування становить 28181,55 грн (55021,55 грн за звітом на замовлення позивача - 26840 грн сплачено страховиком).

Статтями 28, 29 Закону N 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі N 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18, від 22.04.2020, у справі №756/2632/17, від 22.04.2021 у справі №759/7787/18, від 11.08.2021 у справі №554/8473/19.

Відповідно до абзацу 1 п. 36.1 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до абзацу 1 п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону № 1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «СК «Євроінс Україна» для визначення розміру шкоди, завданої позивачу звернулось до суб`єкта оціночної діяльності - товариства з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна».

Відповідно до звіту товариства з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна» № 22205 від 06.03.2023 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 становить 29440 грн без ПДВ.

Верховний Суд в постанові від 28.02.2018 у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні.

На підставі вказаного звіту № 22205 від 06.03.2023 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» перераховано страхове відшкодування, з вирахуванням розміру франшизи, у сумі 26840 грн (29440 грн розмір майнових збитків 2600 грн франшиза).

Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до статті 12 Закону № 1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу за мінусом встановленого у договорі розміру франшизи.

Зважаючи на відсутність доказів протилежного, суд доходить висновку, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було оцінено завдану шкоду та здійснено визначення розміру страхового відшкодування на підставі вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та здійснено його виплату у встановленому чинним законодавством порядку.

Посилання позивача на висновок експерта №23/23 від 11.03.2023, здійснений на його замовлення ДП «Експерт-Сервіс Авто», згідно з яким розмір матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу складає 39507 грн, суд відкидає зважаючи на таке.

У відповідності до п. 34.3 ст. 34 Закону № 1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.01.2023 сталося ДТП за участю транспортних засобів «ВАЗ-21124», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та «ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , а вже 09.01.2023 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду, а тому страховиком не порушено порядку оцінки розміру матеріальних збитків, завданих позивачу.

Таким чином, виходячи з наведених положень Закону № 1961-IV, потерпілий має право на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише у випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.3 статті 34 Закону № 1961-IV строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 161/14532/16-ц.

Крім того, висновок експерта №23/23 від 11.03.2023 не містить відомостей, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Частиною 6 статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на вказане, суд доходить висновку, що наданий позивачем висновок експерта №23/23 від 11.03.2023 не є належним та допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18.

Про те, що звіт товариства з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна» № 22205 від 06.03.2023 про оцінку вартості збитків складений з порушенням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 «Загальні положення оцінки майна і майнових прав», затвердженого наказом Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, якими керувався оцінювач, позивач не посилається, а також, не встановлено таких порушень і судом.

За таких обставин, суд доходить висновку, що розмір завданої позивачу шкоди був оцінений страховиком та позивачу виплачене страхове відшкодування на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач не скористався своїм правом та не заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для перевірки розміру виплаченого відшкодування, не спростував визначеного страховиком розміру, а отже не довів, що страховою компанією не правильно визначений розмір страхового відшкодування, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має особа, відповідальність якої застрахована, тобто, ОСОБА_2 .

Такий правовий висновок викладений у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №755/7666/19 (провадження № 61-10010св20).

Зважаючи на вказане з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню франшиза в сумі 2600 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц)

Оцінивши ступінь перенесених позивачем ОСОБА_1 страждань та незручностей, пов`язаних з пошкодженням його автомобіля «ВАЗ 2107», що спричинило порушення його звичайного ритму, суд з врахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір заподіяної йому моральної шкоди в 5000 грн., яка підлягає стягненню на його користь з відповідача.

«VI. Розподіл судових витрат між сторонами»

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено на 17,6 % (43246,55 грн х 100 %: 7600 грн.), а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 188,95 грн (1073,60 грн. х 17,6 % : 100).

Щодо стягнення витрат на проведення експертизи.

Висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавого дослідження №23/23 від 11.03.2023 визнаний судом неналежним та недопустимим доказом та не був врахований при ухваленні судом рішення, а тому витрати на його проведення слід покласти на позивача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмір 10000 грн, суд зазначає таке.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.

Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: оформлення позовної заяви, підготовка процесуальних документів по справі, участь у судових засіданнях.

Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.

До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн., який є очевидно завищеним.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу мав би становити 5000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Разом з тим, такий розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з ОСОБА_2 пропорційно на користь позивача підлягає стягненню 880 грн витрат на правничу допомогу (5000 грн х 17,6 : 100).

Керуючись ст. ст. 82, 141, 158, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2600 гривень франшизи та 5000 гривень моральної шкоди, а всього кошти в сумі 7600 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 188,95 грн та 880 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, .

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя Р. В. Вознюк