Провадження №2/751/489/25
20 січня 2025 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.
за участю секретаря Шульга В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Пінчук К.О., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , у якому просить: визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0863 га за адресою АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ураховуючи договір дарування частини житлового будинку та свідоцтва про право на спадщину за законом №3-2460, №3-2461, №3-2459, у власності ОСОБА_1 перебуває 7/30 частин житлового будинку, у власності ОСОБА_3 перебуває 13/60 частин житлового будинку, у власності ОСОБА_2 - 1/4 частин житлового будинку, що разом складає 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_2 .
Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради позивачів повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.10.1994 №181 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель підприємств міста та надання земельних ділянок для державного та індивідуального будівництва» п. 9-1 ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 0,0863 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
На підставі вказаного рішення, 16.12.1994 ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності на землю серії ЧН, на земельну ділянку площею 0,0863 га по АДРЕСА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №53. Земельній ділянці відповідача площею 0,0863 га по АДРЕСА_3 кадастровий номер не присвоювався, державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не здійснювалась. Інформація про право власності та інші речові права на земельну ділянку площею 0,0863 га по АДРЕСА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відсутня.
Вказує, що фактично, ураховуючи перебування земельної ділянки під частиною житлового будинку у власності іншої особи, позивачі позбавлені можливості повною мірою користуватись і розпоряджатись належною їм частиною житлового будинку.
Вже більше 20 років позивачі володіють і користуються земельною ділянкою під належною їм частиною житлового будинку, сплачують земельний податок за неї, проте, не можуть розпоряджатись земельною ділянкою.
За таких обставин вважають, що цивільне право позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0863 га за адресою АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 11 грудня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 січня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.
У судове засідання позивачі не з`явились. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивачів та без її участі, позов підтримує.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини будинку №3-2876 від 06.07.1999, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кравченко А.Г., ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7 прийняв у дар 7/10 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_3 . Договір дарування 7/10 частин житлового будинку зареєстровано Чернігівським міжміських бюро технічної інвентаризації 16.07.1999, номер запису 3152 (а.с. 23).
У вказаному договорі дарування частини будинку зазначено, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,1249 га.
Ця частина будинку належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу І.А. Геза 21.05.1999 за №870, та зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, 24.05.1999 за №3152.
Відповідно до договору дарування частини житлового будинку №767 від 13.03.2000, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисенко Н.Б., ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар для себе 1/20 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, та для неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - 1/60 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, ОСОБА_8 - 1/30 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд АДРЕСА_3 (а.с. 24).
У зазначеному договорі дарування вказано, що житловий дерев`яний будинок площею 114,2 кв.м. розташований на земельній ділянці площею 0,1249 га.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 04.01.2005 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26).
23.09.2005 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Завалієвим А.А. ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом №3-2460, №3-2461, №3-2459 на 1/3 частку майна ОСОБА_7 кожному (а.с. 27, 29, 31).
Право власності на 6/30 частин житлового будинку АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_8 Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.10.2005, номер запису - 3152, в книзі №204, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.10.2005 №8648426 (а.с. 28).
Право власності на 6/30 частин житлового будинку АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_3 Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.10.2005, номер запису - 3152, в книзі №204, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від17.10.2005 №8648506 (а.с. 30).
Право власності на 6/30 частин житлового будинку АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_2 Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.10.2005, номер запису - 3152, в книзі №204, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.10.2005 №8648352 (а.с. 32).
Відтак, ураховуючи договір дарування частини житлового будинку та свідоцтва про право на спадщину за законом №3-2460, №3-2461, №3-2459, у власності ОСОБА_8 перебуває 7/30 частин житлового будинку, у власності ОСОБА_3 перебуває 13/60 частин житлового будинку, у власності ОСОБА_2 - 1/4 частин житлового будинку, що разом складає 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_3 .
21.07.2021 між громадянином України ОСОБА_9 та ОСОБА_8 укладено шлюб, про що зроблено актовий запис за №967. Після укладення шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 21.07.2021 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 10).
Рішенням Чернігівської міської ради від 21.02.2023 №29/VIII-7 «Про перейменування вулиць у місті Чернігові» вулицю Краснодонців перейменовано на вулицю Остапа Вересая (а.с. 19).

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до Чернігівської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Листом Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 12.06.2024 №954/24/вих позивачів повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.10.1994 №181 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель підприємств міста та надання земельних ділянок для державного та індивідуального будівництва» п. 9-1 ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 0,0863 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 22).

На підставі вказаного рішення (а.с. 21), 16.12.1994 ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності на землю серії ЧН, на земельну ділянку площею 0,0863 га по АДРЕСА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №53 (а.с. 20).

Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера відповідно до пункту 2 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Земельній ділянці площею 0,0863 га по АДРЕСА_3 кадастровий номер не присвоювався, державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не здійснювалась. Інформація про право власності та інші речові права на земельну ділянку площею 0,0863 га по АДРЕСА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня (а.с. 39-40).

На момент виникнення права власності на спірну земельну ділянку у ОСОБА_4 земельні відносини врегульовувались Земельним кодексом Української РСР від 18.12.1990 №561-ХІІ, що введений в дію 15.03.1991 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 ЗК УРСР (в редакції чинній на момент відчуження частини житлового будинку) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього кодексу, і право власності або користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється у порядку відведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 ЗК УРСР розмір ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

Відповідно до ч. 1 статті 23 ЗК УРСР право власності або право користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Аналіз відповідних положень статті 30 ЗК УРСР свідчить про те, що на той час земельне законодавство передбачало автоматичний перехід права власності та користування земельною ділянкою при переході права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду. Виключенням щодо автоматичного переходу права власності були лише випадки, які могли бути передбачені у самому договорі купівлі-продажу житлового будинку, будівлі, споруди.

01.01.2002 набув чинності Земельний кодекс України №2768-111 від 25.10.2001.

Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного кодексу України №2768-111 від 25.10.2001 при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

01.01.2004 набув чинності Цивільний кодекс України №435-IV від 16.01.2003, статтею 377 якого визначено, що до особи, яка придбала житловий будинок або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною ля її обслуговування.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Враховуючи, що попередній власник частини житлового будинку - ОСОБА_6 набув право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у 1999 році, ОСОБА_7 - у 1999 році, а позивачі набули право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями спорудами у 2000 році, тому до правовідносин, що виникли, застосуванню підлягають положення Земельного кодексу УРСР 1990 року №561-ХІІ.

У той же час, положеннями Земельного кодексу УРСР 1990 року №561-ХІІ передбачався автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на житловий будинок, будівлю та споруду.

Велика палата Верховного суду у своїй постанові від 16.06.2020 у справі №689/26/17 виснувала (пункт 6.32) про те, що стаття 30 Земельного кодексу Української РСР в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду. Щодо застосування приписів вказаних статей у відповідних редакціях Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанови від 4 грудня 2018 року у справі N 910/18560/16 (пункт 8.17), від 5 грудня 2018 року у справі N 713/1817/16-ц (пункт 61), від 18 грудня 2019 року у справі N 263/6022/16-ц (пункт 42)).

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі 689/26/17 вказала на те, що враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки (закріпленому у цивільному та земельному законодавстві ) та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу права на земельну ділянку не передбачено умовами договору чи приписами законодавства.

У постанові Верховного суду від 20.01.2021 року у справі №318/1274/18 Верховний суд виснував, про те, що разом із тим при відсутності окремої угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди).

Враховуючи цей принцип, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд і у постанові Великої палати від 04.12.2018 року у справі №910/18560/16, вказавши на імперативність приписів щодо переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду.

Ураховуючи викладене, при кожному переході права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами до кожного нового власника переходило право власності на вже сформовану земельну ділянку площею 0,0863 га. Відтак, з моменту набуття позивачами права власності на частину житлового будинку по АДРЕСА_3 (13.03.2000 року) до них перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,0863 га за адресою АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно п. «в» ч. 2 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що цивільне право позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0863 га за адресою АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3,12, 13, 19, 81, 95, 141, 175, 258, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0863 га за адресою АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко