Дата документу 24.02.2025 Справа № 334/3943/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/3943/24
Провадження №22-ц/807/350/25
Головуючий в 1-й інстанції Новікова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 30494,06 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 25617,32 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4876,74 грн., а також судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 15.08.2020 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з метою отримання банківських послуг позивача. Позивач на виконання умов договору надав відповідачу грошові кошти у кредит, але у зв`язку з невиконанням відповідачем умов надання таких послуг у нього утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути.

РішеннямЛенінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року, вимоги позову АТ «Акцент Банк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» заборгованість за договором №б/н від 15.08.2020 року у розмірі 15 744,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» судовий збір у розмірі 1561,80 грн.

В задоволені решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство «Акцент Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що між Банком та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви від 15.08.2020 року. Відсутність підпису відповідача на Тарифах і Умовах та Правилах надання кредиту, не може свідчити про відсутність погодження умов кредитування, адже відповідач підписав Анкету заяву, тим самим погодився з умовами кредитування. Крім того, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому додатково зафіксовано істотні умови кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 отримавши кредитні кошти активно ними користувався, про що свідчить виписка з рахунку, при цьому повертав суму заборгованості не в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Вирахування з тіла кредиту суми сплачених відсотків відбувалося з 2020 року, проте вказані Умови були передбачені Умова кредитування, а відтак і погоджені сторонами по справі.

Відзив на апеляційну скаргу АТ «Акцент Банк» від ОСОБА_1 не надходив, копія апеляційної скарги та ухвала про відкриття апеляційного провадження була надіслана засобами поштового зв`язку (а.с.90).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90840,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 30 = 90840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2020 року відповідач звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви №б/н від 15.08.2020 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» (а.с.8)

Банк видав ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_1 (строк дії 06/27) (а.с.17).

Відповідно до довідки за лімітами клієнта, відповідачу за кредитним договором б/н від 15.08.2020 року за період з 15.08.2020 року по 28.04.2024 року, на платіжну картку встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. з подальшим збільшенням до 25700 грн.

Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.04.2024 року становить 30494,06 грн., яка складається з наступного: - 25617,32 грн. - заборгованість за кредитом; - 4876,74 грн. - заборгованість по відсоткам; - 0.00 грн. - штрафи.

Відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_1 , Банком за кредитним договором були нараховані відсотки, за період з 01.10.2020 224,72 грн., 01.11.2020 163,52 грн., 01.12.2020 148,31 грн., 01.01.2021 -147,04 грн., 01.02.2021 91,28 грн., 01.03.2020 162,79 грн., 01.04.2021 165,4 грн., 01.05.2021 160,21 грн., 01.06.2021 166,61 грн., 01.07.2021 160,98 грн., 01.08.2021 167,02 грн., 01.09.2021 167,65 грн., 01.10.2021 26,11 грн., 01.12.2021 157,3 грн., 01.01.2022 179,45 грн., 01.02.2022 234,41 грн., 01.04.2022 360,12 грн., 01.05.2022-197,31 грн., 01.06.2022 203,89 грн., 01.07.2022 207,38 грн., 01.08.2022 265,68 грн., 01.09.2022 313,47 грн., 01.10.2022 349,29 грн., 01.11.2022 406,74 грн., 01.12.2022 443,01 грн., 01.01.2023 501,21 грн., 01.02.2023 526,46 грн., 01.03.2023 497,00 грн., 01.04.2023 578,65 грн., 01.05.2023 581,29 грн. 01.06.2023 632,60 грн., 01.07.2023 365,51 грн., 01.08.2023- 684,36 грн., 01.09.2023 715,57 грн., 01.10.2023 719,45 грн., 01.11.2023 755,57 грн., 01.12.2023 753,55 грн., 01.01.2024 805,08 грн., 01.02.2024 834,00 грн., 01.03.2024 809,14 грн., 01.04.2024 885,22 грн., а всього на суму 14749,33 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам в сумі 4876,74 грн. та зменшення розміру заборгованості по кредиту на суму відсотків, які були нараховані Банком в період з 01.10.2020 по 01.04.2024 в сумі 14749,33 грн. і задовольняючи частково позовну заяву в частині стягнення суми заборгованості - 15477,73 грн., суд першої інстанції виходив з того, що нарахування процентів Банком за користування кредитом може відбуватись лише у разі узгодження таких договірних умов. Між тим, як встановлено в цій справі, узгоджених та підписаних умов кредитного договору між сторонами не мається, крім анкети-заяви, у якій не міститься положень про нарахування таких відсотків.

Із вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного погоджується, виходячи з наступного.

15.08.2020 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент- Банк».

У заяві-анкеті зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в рекламному буклеті, а також на офіційному сайті www.a-bank.com.ua.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https:// a-bank.com.ua /terms/, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», Паспорт споживчого кредиту від 15.08.2020, з інформацією в ньому, яка є актуальною до 01.07.2021 року (а.с.9, 20-27).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві відсотки за користування кредитними коштам не зазначені.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент Банк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», Паспорт споживчого кредиту від 15.08.2020, з інформацією в ньому, яка є актуальною до 01.07.2021 року.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.a-bank.com.ua.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https:// a-bank.com.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Підписаний електронним підписом Паспорт споживчого кредиту від 15.08.2020 містить актуальну інформацію лише станом на 01.07.2021 року.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Окрім того, судом першої інстанції було встановлено, що відповідачу безпідставно були нараховані відсотки, не передбачені договором, за період з 01.10.2020 224,72 грн., 01.11.2020 163,52 грн., 01.12.2020 148,31 грн., 01.01.2021 -147,04 грн., 01.02.2021 91,28 грн., 01.03.2020 162,79 грн., 01.04.2021 165,4 грн., 01.05.2021 160,21 грн., 01.06.2021 166,61 грн., 01.07.2021 160,98 грн., 01.08.2021 167,02 грн., 01.09.2021 167,65 грн., 01.10.2021 26,11 грн., 01.12.2021 157,3 грн., 01.01.2022 179,45 грн., 01.02.2022 234,41 грн., 01.04.2022 360,12 грн., 01.05.2022-197,31 грн., 01.06.2022 203,89 грн., 01.07.2022 207,38 грн., 01.08.2022 265,68 грн., 01.09.2022 313,47 грн., 01.10.2022 349,29 грн., 01.11.2022 406,74 грн., 01.12.2022 443,01 грн., 01.01.2023 501,21 грн., 01.02.2023 526,46 грн., 01.03.2023 497,00 грн., 01.04.2023 578,65 грн., 01.05.2023 581,29 грн. 01.06.2023 632,60 грн., 01.07.2023 365,51 грн., 01.08.2023- 684,36 грн., 01.09.2023 715,57 грн., 01.10.2023 719,45 грн., 01.11.2023 755,57 грн., 01.12.2023 753,55 грн., 01.01.2024 805,08 грн., 01.02.2024 834,00 грн., 01.03.2024 809,14 грн., 01.04.2024 885,22 грн., а всього на суму 14749 грн. 33 коп., які не узгоджені з ОСОБА_1 .

Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та нарахованими відсотками за період з 01.10.2020 по 01.04.2024 є безпідставними, оскільки позивачем не доведено укладення договору на таких умовах.

Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в сумі 15477,73 грн. в добровільному порядку АТ «Акцент Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, в зв`язку з чим в даному випадку не має підстав для застосування строку позовної давності.

Такі висновки суду першої інстанції, узгоджуються з правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №14-131цс19 від 03 липня 2019 року.

Відповідачем у справі частково визнані позовні вимоги АТ «Акцент Банк» в сумі 15477,73 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог первісного позову.

Відповідно до пункту 2 статті 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

У відповідності з пунктом 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Можливість договірного списання передбачена також пунктом 6.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 року, а саме, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається у договорі про розрахунково-касове обслуговування або іншому договорі про надання банківських послуг.

З вказаних нормативних актів, слідує, що списання коштів з рахунків клієнта без його розпорядження може відбуватись лише у разі узгодження таких договірних умов.

Між тим, як встановлено в цій справі, узгоджених та підписаних умов кредитного договору між сторонами не мається, крім анкети-заяви, у якій не міститься положень про договірне списання коштів з картрахунків клієнта.

Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позовної заяви АТ «Акцент- Банк».

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що вимоги позову підлягають задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 24 лютого 2025 року.

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко

Д.А. Трофимова