ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 711/2191/24
Провадження № 22-ц/821/390/25
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: Бібік Олена Миколаївна,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: Ракоїд Людмила Вячеславівна,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скаргипредставника ОСОБА_1 - адвоката Бібік Олени Миколаївни та представника ОСОБА_2 - адвоката Ракоїд Людмили Вячеславівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М.в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст судового рішення складено 16 грудня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

13 березня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Подана заява мотивована тим, що з травня 2021 року по серпень 2022 року сторони проживали однією сім`єю у незареєстрованому шлюбі.

За час перебування у відносинах, у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження дитини відповідач записаний її батьком.

Позивачка вказує, що донька мешкає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, обов`язку утримувати свою дитину.

Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дочки, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, підгузків, іграшок, на відвідування центрів дозвілля, лікувальних, профілактичних та оздоровчих закладів, масажу, дитячого басейну, тощо.

В свою чергу, вона повністю віддає дитині свою любов і турботу, опікується її інтересами і потребами, виховує, велику увагу приділяє розвитку дитини. Позивач слідкує за здоров`ям дитини, психічним та фізичним розвитком та дозвіллям.

У зв`язку з тим, що відповідач проживає окремо та не приймає участі у вихованні та утриманні ані дитини, ані позивача, остання вважає за необхідне стягнути аліменти у судовому порядку.

Посилається на те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки має у власності кілька об`єктів нерухомого майна, транспортний засіб; протягом часу з 2022 по 2024 роки мав у власності кілька транспортних засобів преміум-класу, які ним відчужені, внаслідок чого ним отримані значні грошові кошти.

Крім того, ним здається в оренду нерухоме майно, від чого він також отримує значні доходи.

Також, зазначає позивачка, про доходи відповідача свідчать його витрати на відвідування спортивного клубу, придбання ним дороговартісних речей та здійснення ремонтних робіт у квартирі.

Діючи в найкращих інтересах дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, а також з урахуванням відмінного фізичного стану, встановлених доходів відповідача, великої кількості рухомого та нерухомого майна у власності, законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки, у розмірі 15 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, позивачка вказує, що з 12.07.2022 вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

З огляду на вищевикладені обставини, а також враховуючи значний дохід відповідача, позивачка вважає, що останній в змозі надавати їй допомогу у розмірі 4 000,00 грн щомісячно на її утримання до досягнення малолітньою дочкою трирічного віку. Вказані дії призведуть не до зрівняння матеріального становища відповідача й позивача, як одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестане бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

На підставі наведеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15 000,00 грн щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання її, як жінки, з якою проживає дитина, в розмірі 4 000,00 грн щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , трирічного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000,00 грн щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 18.03.2024 і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 2 000,00 грн, починаючи з 18.03.2024 щомісячно, та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць - допущено до негайного виконання.

В іншій частині позову - відмовлено.

Судові витрати компенсовано за рахунок Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду мотивовано тим, що з`ясувавши обставини справи в частині заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення таких вимог, а саме у розмірі 5 000,00 грн. В іншій частині відмовлено, оскільки запропонований позивачем розмір 15 000,00 грн є явно завищеним.

Крім того, суд вважав, що розмір доходів відповідача та його витрати, зокрема і ті, що мали місце у 2024 році, враховуючи надані банківськими установами та досліджені виписки по рахунках, наявність у власності декількох об`єктів нерухомого майна, транспортного засобу, дають підстави вважати, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 5 000,00 грн. щомісяця.

Суд вважав, що незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Крім того, право на утримання дружини, з якою проживає дитина (жінки, з якою проживає дитина), має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення цих позовних вимог у розмірі 2 000,00 грн.

На думку суду, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено той факт, що він не може матеріально утримувати свою малолітню дочку та її матір до досягнення дитиною трирічного віку, зокрема у більшому розмірі, ніж ним визнано.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі, поданій 13 січня 2025 року через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 - адвокат Бібік О.М., вважаючи оскаржуване рішення прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 грудня 2024 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що апелянтом були надані належні та допустимі докази на підтвердження майнового стану відповідача, зокрема виписки банківських рахунків, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Витяг з Єдиного державного реєстру МВС, відповіді на численні адвокатські запити, довідки, тощо, на що суд звернув увагу і зазначив про це в рішенні, тому є очевидним той факт, що відповідач вводить в оману суд, вказуючи , що окрім пенсії, він інших доходів немає, а тому може сплачувати аліменти лише у розмірі 1 281,50 грн. і то лише на утримання дитини.

Проте, судом першої інстанції не в повній мірі оцінено вказані обставини та докази. Крім того, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, судом не враховано, що відповідач власне нерухоме майно здає в оренду, від чого має стабільний пасивний дохід понад 40 000,00 грн.

Крім цього, відповідач неодноразово підтверджував в суді, що він займається реалізацією автотранспортних засобів, проте для уникнення податкового навантаження, отримує від продажу грошові кошти готівкою.

Вважає визначений судом першої інстанції розмір аліментів таким, що не відповідає матеріальній можливості відповідача надавати належну матеріальну допомогу відповідно до тих доходів, які він отримує, та є несправедливим.

Визначений позивачем розмір аліментів - 15 000,00 грн. щомісячно не є значним розміром і відповідає найкращим інтересам дитини та положенням ст. 182 СК України.

Вважає, що призначення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, призведе не до зрівняння матеріального становища відповідача й апелянта, як одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестане бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

В апеляційній скарзі, поданій 16 січня 2025 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Ракоїд Л.В., вважаючи оскаржуване рішення прийнятим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 грудня 2024 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 18.03.2024 до повноліття дитини та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 1 000,00 грн, починаючи з 18.03.2024 щомісячно, та продовжувати стягнення до досягнення дитиною трирічного віку.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що Службою у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.07.2024 встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_4 з малолітньою ОСОБА_3 , а оскільки дане рішення було прийнято саме за заявою ОСОБА_2 , це спростовує твердження позивача про те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини.

Вказує, що відповідач не відмовляється від матеріального забезпечення дитини та матері, однак не може надавати її в розмірі, визначеному оскаржуваним рішенням суду.

Судом не взято до уваги при прийнятті рішення, що ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності безстроково з 04.03.2014 і він отримує пенсію по інвалідності з 01.09.2021, розмір якої становить 2 980,00 грн.

Вважає, що матеріальне становище платника аліментів має враховуватись станом на час прийняття рішення по справі, а не за минулий час.

Також не взято до уваги, що автомобілі LEXUS LX 570 5663, (2007), MERCEDES-BENZ S 500 5461, (2010), TOYOTA LAND CRUISER 200 4664, (2007), NISSAN ALTIMA 2488. (2020) не належать відповідачу станом на час розгляду справи судом, а відтак, не можуть підтверджувати матеріальний стан платника аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 24 січня 2025 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Ракоїд Л.В., вважаючи необгрунтованою апеляційну скаргу сторони позивача, просила апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бібік О.М. залишити без задоволення та постановити рішення, яким змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2024 року, яким стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 18.03.2024 до повноліття дитини та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 1 000,00 грн, починаючи з 18.03.2024 щомісячно, та продовжувати стягнення до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бібік О.М. аналогічні доводам апеляційної скарги сторони відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 27 січня 2024 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Бібік О.М., вважаючи доводи апеляційної скарги сторони відповідача необгрунтованими, просила апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ракоїд Л.В. залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі у зареєстрованому шлюбі не перебували, але проживали разом.

Від спільного проживання позивача та відповідача у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про її народження серія НОМЕР_1 від 19.05.2022, актовий запис №733. Спору щодо батьківства немає.

Також встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю, позивачем по справі, що підтверджується даними довідки №26/2 від 26.02.2024, виданої ОСББ «Нарбутівська 163», а також визнається і відповідачем.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.02.2024, за ОСОБА_2 рахується на праві власності нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_4 ; 47/200 частки будинку АДРЕСА_5 .

На час розгляду справи ОСОБА_2 має у власності автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2019 року випуску (дата державної реєстрації 02.11.2023), враховуючи інформацію з витягу ЄДРМВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів та пояснення відповідача, надані ним в судовому засіданні.

Крім того, за даними Головного сервісного центру МВС від 12.03.2024, з 11.05.2022 по 01.03.2024 за ОСОБА_2 були зареєстровані транспортні засоби:

VOLKSWAGEN PASSAT 1968, (2019), № куз. НОМЕР_2 - первинна реєстрація б/в ТЗ, придбаного в торгівельній організації ТОВ «ЕКС АВТО ПЛЮС», який ввезено з-за кордону (ТСЦ 7141), за ДКП № 1921 від 02.11.2023. Станом на 11.03.2024 відсутні відомості про здійснення будь-яких інших реєстраційних дій щодо ТЗ;

LEXUS LX 570 5663, (2007), № шасі НОМЕР_3 - перереєстрація ТЗ на нового власника по ДКП No 8046/2023/3690515, укладеному в ТСЦ (ТСЦ 8046) 05.03.2023. 16.02.2024 ТЗ перереєстрований на нового власника;

MERCEDES-BENZ S 500 5461, (2010), № куз. НОМЕР_4 - перереєстрація ТЗ на нового власника по ДКП №7141/2023/36957898, укладеному в ТСЦ (ТСЦ 7141) 15.02.2023. ТЗ 25.08.2023 перереєстрований на нового власника;

TOYOTA LAND CRUISER 200 4664, (2007), шасі НОМЕР_5 - перереєстрація на нового власника за ДКП № 6220/22/002190 від 07.12.2022, укладеному в суб`єкта господарювання ТОВ «АЛЬФА-КАРАВАН» (ТСЦ 7141). ТЗ 12.02.2023 перереєстрований на нового власника;

NISSAN ALTIMA 2488. (2020), № куз. НОМЕР_7 - реєстрація ТЗ, привезеного з-за кордону по посвідченню митниці (ТСЦ 7141). ТЗ 20.04.2023 перереєстрований на нового власника.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності безстроково з 04.03.2014, про що свідчить довідка до акту МСЕК серія 10ААВ №617321 від 06.03.2014, а також він перебуває на обліку в Пенсійному фонді України і отримує пенсію по інвалідності з 01.09.2021, про що свідчить пенсійне посвідчення серія НОМЕР_6 . Також у довідці до акту МСЕК зазначено висновок про умови та характер праці: працепристосування.

За даними довідки про доходи, що видана ГУ ПФУ в Черкаській області станом на 31.12.2023, розмір його пенсії становить 2760грн. 00коп. За даними довідки ГУ ПФУ в Черкаській області від 09.04.2024, розмір пенсії відповідача станом на квітень 2024 року становить 2980грн. 00коп.

Відповідно до листа Черкаського обласного центру зайнятості від 01.05.2024, ОСОБА_2 за період з 11.05.2022 по 25.04.2024 до установ служби зайнятості області не звертався, на обліку як безробітний не перебуває.

За інформацією ТОВ «РІА.КОМ МАРКЕТПЛЕЙС» станом на 29.04.2024 вбачається, що ОСОБА_2 був користувачем сайту ДОМ.РІА та АВТО.РІА щодо розміщення ним оголошень про здачу в оренду нерухомого майна та продажу транспортних засобів.

За інформацією ТОВ «ЄМАРКЕТ Україна» станом на 26.04.2024 вбачається, що ОСОБА_2 на сервісі ОЛХ розміщував оголошення про здачу в оренду нерухомого майна, яке йому належить.

При дослідженні інформації (довідки та виписки по рахункам ОСОБА_2 за період з 11.05.2022 по 20.09.2024), наданої АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду, вбачається, які доходи отримував відповідач та які він ніс витрати, що свідчить про його матеріальний стан і дає підстави суду врахувати це при вирішенні спору та прийнятті рішення за результатами розгляду справи.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи в частині заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, дійшов висновку про часткове задоволення таких вимог, а саме у розмірі 5 000,00 грн.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції вважав, що розмір доходів відповідача та його витрати, зокрема і ті, що мали місце у 2024 році, враховуючи надані банківськими установами та досліджені виписки по рахунках, наявність у власності декількох об`єктів нерухомого майна, транспортного засобу, дають підстави вважати, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 5 000, 00 грн щомісяця, і колегія суддів вважає такі висновки суду вірними.

Доводи сторони відповідача у апеляційній скарзі, що матеріальне становище платника аліментів має враховуватись станом на час прийняття рішення по справі, а не за минулий час, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки при визначенні розміру аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, судом мають враховуватись не лише доходи відповідача, але і наявність належного йому майна ( рухомого, нерухомого) та витрати, які здійснюються відповідачем, якщо його доходи є незначними.

Посилання сторони відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги, що автомобілі LEXUS LX 570 5663, (2007), MERCEDES-BENZ S 500 5461, (2010), TOYOTA LAND CRUISER 200 4664, (2007), NISSAN ALTIMA 2488. (2020) не належать відповідачу станом на час розгляду справи судом, а відтак не можуть вказувати на матеріальний стан платника аліментів, є необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції також були враховані інші докази, що містяться в матеріалах справи і підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, зокрема були досліджені під час розгляду справи в суді першої інстанції довідки та виписки по рахунку відповідача, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інша інформація ТОВ «РІА.КОМ МАРКЕТПЛЕЙС» та ТОВ «ЄМАРКЕТ Україна», яка свідчить про платоспроможність відповідача.

Доводи сторони відповідача в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не взяв до уваги при прийнятті рішення, що ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності безстроково з 04.03.2014 і він отримує пенсію по інвалідності з 01.09.2021, розмір якої становить 2 980,00 грн, є безпідставними, оскільки наявність у відповідача ІІ групи інвалідності і отримувана ним пенсія були предметом розгляду і врахування судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Відхиляються судом апеляційної інстанції і доводи сторони позивача, що судом першої інстанції не в повній мірі оцінено вказані обставини та докази, зокрема, що відповідач власне нерухоме майно здає в оренду, від чого має стабільний пасивний дохід понад 40 000,00 грн, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем пасивного доходу у розмірі понад 40 0000,00 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Тобто, згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Отже, суд першої інстанції, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам і доводам позивача у їх сукупності, врахувавши наявність підстав відповідно до ч.2 ст.184 СК України, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн, починаючи з 18.03.2024 і до повноліття дитини, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, ОСОБА_2 має змогу сплачувати наразі, і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Отже, частина четверта статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження неможливості надавати фінансову допомогу позивачу як своїй дружині та матері їхньої дитини, яка не досягла трирічного віку.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років. Крім того, суд вважає, що право на утримання дружини, з якою проживає дитина (жінки, з якою проживає дитина), має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу та дійшов висновку про часткове задоволення цих позовних вимог у розмірі 2 000,00 грн.

Доводи сторони позивача в апеляційній скарзі, що призначення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, призведе не до зрівняння матеріального становища відповідача й апелянта, як одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестане бути таким, що потребує матеріальної допомоги, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, виходив із принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача.

Інші доводи скаржників , наведені в апеляційних скаргах, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скаргах доводами не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представникаОСОБА_1 - адвоката Бібік Олени Миколаївни - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представникаОСОБА_2 - адвоката Ракоїд Людмили Вячеславівни - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді: Л.І. Василенко

О.М. Новіков