Справа № 185/148/25
Провадження № 2/185/2551/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 лютого 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. з участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

06 січня 2025 року позивач звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що він працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», внаслідок роботи на підприємстві він втратив професійну працездатність.

Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 200 000.00 грн.

Ухвалою від 10 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення виклику сторін по справі.

Заяви та клопотання відповідача

Просив суд внести його дані до додаткових відомостей про учасника справи для вступу до електронної справи.

Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача провнесення його даних до додаткових відомостей про учасника справи, для вступу до електронної справи. Вказані відомості внесено судом до електронної справи.

Відносно клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження суд зазначає що воно задоволенню не підлягає, тому що діючим процесуальним законодавством передбачений порядок, згідно якого дана цивільна справа розглядається саме за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні встановлено наступне.

З 22 лютого 1999 року по 27 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 працював на шахтах у відповідача учнем гірника підземного з ремонту гірничих виробок, гірником підземним з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем у шахті.

27 квітня 2021 року позивача було звільнено з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

12.10.2021 року Державною установою «Український Науково-дослідний інституту промислової медицини», м. Кривий Ріг, складено медичний висновок лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я № 1828 про наявність у позивача хронічного професійного захворювання: 1 .Радикулопатія попереково- крижова та шийна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня). 2.Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. 3.Хронічна двобічна есенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху).

11 листопада 2021 року комісією складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форма П-4 (далі - Акт розслідування), затверджений В.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Згідно п. 13 Акту розслідування оцінка умов праці по діючим на момент розслідування класифікаціям віднесена до різних ступенів «Шкідливих» за всіма факторами.

Відповідно п. 15 Акту розслідування у позивача раніше не було виявлено професійного захворювання.

У пункті 16 Акту розслідування зазначено, що хворий не здатний працювати за професією, не працює.

Згідно п. 17 Акту розслідування хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти гірником з ремонту гірничих виробок дільниці ремонтно-відновлювальних робіт, виконував комплекс робіт по встановленню рам арочного кріплення, займався вибиранням породи із рамного простору та завантаженням її вручну у вагонетки. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин ( комбайн, стрічковий конвеєр, перевантажувач тощо) підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищенні' рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (піднесення матеріалів та обладнання тощо). Також внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючи їх застосування.

Причинами виникнення професійного захворювання є: вміст пилу вуглецю з вмістом вільного від 5% до 10% в повітрі робочої зони в 13,9 разів перевищує ГДК (фактичне значення 55,6 мг/куб.м. при допустимій концентрації - 4 мг/куб.м. по ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зони). Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий на 11 дБА (фактичне значення 91 дБА, при допустимому - 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99, еквівалентний скорегований рівень локальної вібрації перевищує допустимий на 2 дБА, критичне значення 114 дБА при допустимому - 112 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99; відносна вологість повітря вище нормативних параметрів на 10,4% (фактичне значення 85,6%, при допустимому - 75% по ДСН 3.3.6.042-99, ДСН 3.3.1.095-2002. Зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю м`язів рук , тулуба, ніг) становить 45670 кг/м, при допустимому до 44000 кг/м; маса вантажу що постійно підіймається та переміщується вручну 32 кг, при допустимій до 30 кг; причина статичного навантаження за зміну при приманні вантажу, докладанні зусиль двома руками кг/с при допустимій до 70000 кг/с: нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів ) становить 225 разів за зміну, при допустимій 51-100 разів на зміну Важкість праці: перебування в незручній робочій позі 70,28% часу зміни (при допустимій до 25 %), нахили корпусу (вимушені, більше 30 град.) становлять 126 разів за зміну при нормативному значенні від 51 до .100 разів за зміну (п. 18 Акту розслідування).

06.12.2021 року позивачу первинно було встановлено 55 відсотків втрати професійної працездатності сукупно (з них: 40 відсотків - ДПП, 10 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків - туговухість) і третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, що підтверджується довідкою МСЕК про результати визначення ступеня страти професійної працездатності у відсотках від 06.12.2021 року.

Відповідно довідки до акту огляду МСЕК від 06.12.2021 року позивачу рекомендовано нагляд і лікуванні у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування. Також згідно цієї довідки йому протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно.

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня страти професійної працездатності у відсотках від 22.11.2024 року позивачу при повторному огляді встановлено 55 відсотків втрати професійної працездатності сукупно (з них: 40 відсотків - ДПП, 10 відсотків - ХОЗЛ, 5 відсотків - туговухість) і третю групу інвалідності безстроково у зв`язку з професійним захворюванням.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 22.11.2024 року рекомендовано нагляд і лікуванні у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарного лікування. Також згідно цієї довідки позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно.

Моральна шкода полягає в тому, що працюючи у відповідача, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач отримав професійне захворювання на виробництві та втратив 55 % професійної працездатності. Ушкодження здоров`я та інвалідність призвели до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. У зв`язку з вказаним професійним захворюванням порушено його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Необхідність постійного лікування, позбавляє можливості вести повноцінний активний спосіб життя. З моменту отримання професійного захворювання позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обумовлені важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок значної втратою працездатності в відносно молодому віці та систематичною необхідністю отримання медичної допомоги на фоні сильних больових відчуттів, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що виражаються у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні. Встановлення втрати професійної працездатності та інвалідності безстроково свідчить про втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації. Все це призводить до значних тяжких змін життєвих зв`язків та він змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №210/3177/17.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

В даному випадку професійне травмування пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд не може погодитись із запереченнями відповідача, який вважає не доведеним, як сам факт професійного захворювання так і факт заподіяння моральної шкоди так як не надано відповідних медичних документів та не встановлено зміни у психічному стані, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

Таким чином, при визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Суд враховує те, що необережність з боку позивача була однією з причин виробничої травми.

За таких обставин, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 80 000.00 грн , а в іншій частині відмовити.

Інші доводи відповідача фактично зводяться до суб`єктивної оцінки доказів та не можуть бути підставами для відмови у задоволенні позову.

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 23 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21, якщо моральну шкоду завдано професійним захворюванням, яке виникло до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю.

Вирішуючи питання щодо стягнення суми моральної шкоди в частині відрахування податків та інших обов`язкових платежів суд враховує Інформаційний лист Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2024 за № 04.4-27/79/2024 "Щодо окремих питань судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю".

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою (один відсоток розміру задоволених позовних вимог, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 110 000.00 грн. без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1211.20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", ідентифікаційний номер 00178353, вул. Соборна, 76, м. Павлоград Дніпропетровської області, 51400.

Суддя: В. О. Головін