У Х В А Л А

І МЕ Н Е М У К Р А Ї Н И

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

20.02.2025 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 , до другого відповідача ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду з позовом до першого відповідача ОСОБА_2 , до другого відповідача ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклуван7ня в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства, згідно якої позивач просить:

- поновити строки звернення до суду.

- позовні вимоги задовольнити.

- виключити запис як батька дитини, ОСОБА_2 , з актового запису №134 від 17.02.2023 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді західного міжрегіонального управління юстиції, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1 , батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої у ОСОБА_5 .

- внести зміни до актового запису N? 134 від 17.02.2023 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді західного міжрегіонального управління юстиції про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши в графі «батько дитини» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , «прізвище дитини» - ОСОБА_6 , «по-батькові» - ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали позовної заяви вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177ЦПК України з огляду на наступне.

Положеннями ст. 138 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Тобто основне завдання законодавця в цих правовідносинах, - забезпечити дитині наявність батька. Тобто, вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Така заява подається до суду особою, яка вважає себе батьком дитини, і суд зобов`язаний перевірити дійсні мотиви подачі такої заяви та встановити батьківство такої особи на підставі належних і допустимих доказів.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 від 03.12.2024 року, яка є неналежної якості, а саме копія з фотокопії, яка не завірена належним чином та не відповідає вимогам законодавства. Також, дана заява є нотаріально не посвідчена.

Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено, що відомості про батька дитини внесені відповідно до статті 122 СК України, однак доказів на підтвердження вказаної обставини, а саме актового запису про народження дитини суду не надано.

За приписами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Оспорюючи батьківство, позивачка не вказує на докази які б спростовували презумпцію батьківства ОСОБА_2 .

Як було роз`яснено Верховним Судом, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі № 591/6441/14-ц).

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статей 264, 265 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

До суду необхідно надати докази, що підтверджують батьківство відповідача ОСОБА_3 . Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Доказами до позову про визнання батьківства можуть бути, наприклад:

- докази, що свідчать про спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (довідка про склад сім`ї, витяги з погосподарських та домових книг, особисті листи, сімейні фотокартки, рішення судів в інших справах тощо); покази свідків, яким відомо про відносини сторін та про їх батьківство щодо дитини;висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (що є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку).

Верховним Судом було роз`яснено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані,які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц).

Позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на підставі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Також суд зазначає, що для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Підставою для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

У порушення вимог ч. 5 та ч. 3 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано відповідного клопотання про призначення у справі судово-генетичної/судово-імунологічної експертизи, яка визначає можливість визначення батьківства.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року N 3451/05, § 34, «Kalacheva V. Russian Federation»).

Згідно норм чинного ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів

Частиною 5 статті 95 ЦПК України визначено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Правила засвідчення копій документі визначені Національним стандартом ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затверджені наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144 та набрали чинності з 1 вересня 2021 року а також Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року N 1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Так, до позовної заяви, долучені копії документів, а саме примірники позовної заяви з додатками в тому числі і для відповідача у справі, та третьої особи, які не завірені належним чином відповідно вимог ЦПК України та ДСТУ 4163-2020, затверджені наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144.

Враховуючи вищенаведене, позивачу слід подати до суду належним чином завірені копії документів у відповідності до кількості сторін у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 СК України до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

В прохальній частині, позивач просить поновити пропущений процесуальний строк. В обгрнутвання даного клопотання вказує, що мобілізація та проходження біологічним батьком дитини військової служби, перешкоджали подання даного позову вчасно, було дійсно непереборним та пов`язане з дійсними істотними перешкодами.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження даних обставин, та неможливість звернення до суду з даною заявою протягом одного року від дня реєстрації народження дитини, оскільки малолітній ОСОБА_8 народився, ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата видачі свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ,у а відомості про те, коли було мобілізовано ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

Також, згідно ч.ч. 1 та 4 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Як вбачається зі змісту ст .49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Положеннями ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 року в чинній редакції передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків, або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Аналогічні приписи наведені в п. 1, п. 2 глави 1 розділ III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5.

Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України за №96/5 від 12.01.2011, регламентовано порядок внесення змін до актових записів цивільного стану (розділ ІІ Правил, далі за текстом - Правила №96/5 від 12 січня 2011 року).

Відповідно до пп. 2.13.1 п. 2.13 Правил №96/5 від 12 січня 2011, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану.

Згідно з п. 2.16.4 Правил №96/5 від 12 січня 2011 року, на підставі відповідного рішення суду в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Як слідує з п. 2.2.2 Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актові записи цивільного стану складаються реєстратором у Реєстрі. Запис у Реєстрі про народження фізичної особи та її походження містить, зокрема, г) відомості про батьків: прізвище, власне ім`я, по батькові; дата народження; громадянство (зазначається словами, що є громадянином(кою) відповідної держави або особою без громадянства); унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); місце проживання (держава, область, район, місто/селище(село), вулиця, будинок, квартира); ґ) підстава запису відомостей про батька (зазначається одна з наведених підстав): державна реєстрація шлюбу (місце та дата державної реєстрації, номер актового запису про шлюб у книзі державної реєстрації актів цивільного стану); спільна заява батьків чи заява батька про визнання батьківства (дата подання заяви); рішення суду про визнання батьківства чи про встановлення факту батьківства (материнства) (найменування суду, дата винесення та номер рішення суду); при відсутності вищезазначених документів, а також у разі встановлення режиму окремого проживання за рішенням суду - заява матері дитини (дата подання заяви).

Оскільки предмет спору та характер пред`явлених вимог визначає необхідність внесення змін до актового запису про народження дитини в частині зміни відомостей, що стосуються батька із видачею нового свідоцтва про народження, повноважними в цьому випадку є органи державної реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку з чим їх участь у справі даної категорії є обов`язковою, адже ухвалення рішення по справі безпосередньо стосуватиметься прав та інтересів вказаного органу.

Відповідно до п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом МЮУ №96/5 від 12 січня 2011 року, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Однак всупереч зазначеним вимогам, відповідний органи реєстрації актів цивільного стану позивачем залучено не було. Таким чином, третьою особою необхідно залучити органи реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків, таким чином позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне вказані недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 , до другого відповідача ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклуван7ня в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова