Справа № 646/1565/25
Провадження № 2/646/1934/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про направлення за підсудністю

25 лютого 2025 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Чорна Б.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Туманний альбіон», ТОВ «Флореаль-2005», ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Туманний альбіон», ТОВ «Флореаль-2005», ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія», в якій просила визнати за нею майнових прав на сплачений під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 об`єкт інвестування - 2-квартири площею 88,5 кв.м на 14 поверсі в 3-му пусковому комплексі за будівельною адресою АДРЕСА_1 , повною інвестиційною вартістю суму 2 025 676,50 грн. (два мільйони двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят шість гривень п`ятдесят копійок), та стягнути з відповідача в якості компенсації 1/2 ринкової вартості відчуженого на свій розсуд відповідачем проти волі іншого з подружжя придбаного в шлюбі автомобіля VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1968 см.куб., 208 500 (двісті вісім тисяч п`ятсот) гривень, а також понесені судові витрати та витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 р. головуючим суддею визначено суддю Чорну Б.М.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що справа не підсудна Червонозаводському районному суду м.Харкова, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав.

Із пунктів 41, 42 роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" випливає, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю випливає її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Постановою Верховного суду від 20.03.2024 року у справі 523/14831/21 визначено, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

У постанові Верховного Суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 (провадження № 61-35697св18) зазначено, що "правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення".

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18) зазначено, що "правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно".

Враховуючи, що позовні вимоги у даній справі стосуються прав на об`єкт нерухомого майна, то підсудність цього спору повинна визначатися за правилами, встановленими статтею 30 ЦПК України, якою регулюються правила виключної підсудності.

Отже, в даному випадку позовні вимоги виникають з приводу нерухомого майна, а тому наявні підстави для застосування правил виключної підсудності, визначене положенням ч. 1 ст. 30 ЦПК України, саме за місцезнаходженням нерухомого майна: АДРЕСА_1 , що територіально також відноситься до Салтівського району м.Харкова.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, суд приходить до висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Туманний альбіон», ТОВ «Флореаль-2005», ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» про розподіл майна подружжя, підлягає передачі до Московського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст. 27, 30, 31, 32, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Туманний альбіон», ТОВ «Флореаль-2005», ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» про розподіл майна подружжя передати за підсудністю для розгляду до Московського районного суду м. Харкова (Ювілейний проспект, буд.38Е, м.Харків, Харківська область, 61005).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б.М.Чорна