Номер провадження 2/676/139/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

справа № 676/6851/23

представника позивача - Прудивус А.А.

відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідачів - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Виконавчого комітету в особі органу опіки та піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет в особі органу опіки та піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Виконавчий комітет в особі органу опіки та піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради, обґрунтовуючи позов, зазначив, що органом опіки та піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради встановлено, що ОСОБА_1 - 2000 року народження та ОСОБА_2 , 1992 року народження, жителі с. Кульчіївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідним харчування, медичним доглядом, не займаються лікуванням, не створили належних умов для проживання дітей, що негативно впливає на їхній фізичний, психологічний, духовний та моральний розвиток, як складову виховання.

З метою захисту прав та інтересів дітей, які проживають в непридатних та небезпечних житлово-побутових умовах, що загрожують їх життю та здоров`ю, а саме: помешкання перебуває в антисанітарному стані, виявлений грибок та пліснява, безлад, бруд, відсутні шибки у вікнах, окреме місце для відпочинку, місце для зберігання особистих речей, діти одягнені в брудний одяг, мають бездоглядний та занедбаний вигляд, низький рівень гігієни, поруч з ними відчувається неприємний запах, не забезпечені належним харчуванням та необхідним медичним доглядом, Рішенням виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради № 227 від 18.09.2023 року малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 негайно відібрано у батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Окрім того, батьки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 притягувались до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 ст.184 КУпАП, яка передбачає ухилення батьків від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При первинному огляді малолітніх дітей 18.09.2023 року в КНП «Багатопрофільна центральна районна лікарня» у них зафіксовано стан здоров`я середнього ступеня важкості, зокрема у ОСОБА_5 , діагноз при поступленні: позагоспітальна правобічна вогнещева пневмонія, nCov-19, попрілості із шкірними крововиливами в області статевих органів; у ОСОБА_4 двобічна полі сегментарна пневмонія, nCov-19, діти були неохайні, брудні.

Батько, ОСОБА_1 не працює, тобто доходу на утримання дітей немає, мати ОСОБА_2 отримує щомісячно державну соціальну допомогу на дітей до досягнення ними 3-х річного віку, але зважаючи на факти наведені вище, використовує кошти не за призначенням.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 систематично, тривалий час грубо порушують права малолітніх дітей, не дбають про їх інтереси та потреби відповідно до віку; не створили належних умов для проживання та їх розвитку; не забезпечують належного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх здоров`я та свідчить про повну байдужість до власних малолітніх дітей. З огляду на викладене, позивач просить суд, позбавити батьківських прав, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача, Виконавчого комітету в особі органу опіки та піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Прудивус А.А. у судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали, оскільки кардинально змінили своє ставлення до виконання батьківських обов`язків та поведінку, відвідують дітей в дитячому центрі, турбуються про них, налагодили з ними психоемоційний контакт, створили належні умови для повноцінного виховання, розвитку та життя малолітніх дітей, тому просять відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, оскільки до батьків позивачем не застосувались відповідні заходу впливу з метою зміни їх поведінки у кращу сторону, а свій висновок про позбавлення батьківських прав відповідачів, позивач склав на підставі разового обстеження умов проживання сім`ї 18.09.2023 року, що не може бути підставою для застосування до них такого крайнього заходу відповідальності, як позбавлення батьківських прав. Стверджує, що її довірителі після відібрання малолітніх дітей геть переосмислили та змінили своє ставлення та поведінку на краще по виконанню батьківських обов`язків, тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Під час судового засідання допитано в якості свідків працівників Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницької області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з пояснень яких вбачається, що по АДРЕСА_1 проживала сім`я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з малолітніми дітьми. Вони безпосередньо приїжджали на виклик до вказаної родини та документували невиконання батьками батьківських обов`язків, умови проживання сім`ї, оцінювали рівень безпеки дітей, вилучали дітей. Під час перевірки зафіксували непридатні та небезпечні житлово-побутові умови, що загрожують життю та здоров`ю малолітніх дітей, зокрема: антисанітарний стан в помешканні та безлад.

Допитана в судовому засіданні фахівець із соціальної роботи у Виконавчому комітеті в особі органу опіки та піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради ОСОБА_8 суду пояснила, що з дитинства знає ОСОБА_2 , яка періодично приїжджала до своєї бабусі в с. Кульчіївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Знедавна на ОСОБА_2 та її чоловіка почали поступати скарги щодо невиконання ними батьківських обов`язків щодо двох малолітніх синів, які проживають в антисанітарному стані, брудні, мають бездоглядний та занедбаний вигляд. З метою з`ясування обставин, вона разом із працівникам поліції та іншими фахівцями проводили перевірку та в подальшому складали документи щодо оцінки рівня безпеки малолітніх дітей, їх вилучення з місця, де умови перебування загрожують їх здоров`ю та життю, оцінки потреб сім`ї, тощо. В подальшому, малолітні діти були вилучені від батьків та поміщені в спеціалізований дитячий центр.

Свідок ОСОБА_9 , суду показала, що є матір`ю відповідача ОСОБА_1 , проживаючого з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу і які мають двох малолітніх синів, яких було відібрано від батьків через ухилення ними від виконання батьківських обов`язків. Зазначає, що батьки є люблячими та дбаючими про своїх дітей, однак вважає, що невістка після народження меншого сина, внаслідок післяродової депресії, скрутного матеріального становища, разом із чоловіком не змогли адаптуватись до проживання в селі без зручностей і як наслідок, перестали справлятись із своїми батьківськими обов`язками. Дідусь невістки допоміг відповідачам влаштуватись в спеціалізований заклад в м. Чернівці для їх психосоціальної адаптації, максимально їх підтримує та допомагає, щоб їм стати на шлях виправлення. Під час розмови з сином та невісткою зрозуміла, що їх метою є успішне проходження адаптації, влаштування на роботу та повернення в родину дітей.

Свідок ОСОБА_10 є дідусем відповідачки ОСОБА_2 , пояснив, що онучка із сім`єю без реєстрації проживали в його квартирі по АДРЕСА_2 та час від часу мешкали в с. Кульчіївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Коли зрозумів, що онучка із сім`єю опиналась в складній життєвій ситуації, внаслідок якої у батьків, які ухилялись від виконання батьківських обов`язків, було відібрано його малолітніх правнуків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , допоміг відповідачам влаштуватись в спеціалізований заклад в м. Чернівці для психосоціальної адаптації. В подальшому, після спілкування з онучкою та її чоловіком зрозумів, що вказані засоби впливу виявляються результативними. Щоб із свого боку допомогти молодій родині повернути дітей, максимально їм допомагає, в т.ч. погодився на те, щоб онучка із сім`єю повернулась проживати в його помешкання, зокрема в квартиру, де створив усі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання малолітніх дітей.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , є сусідами за місцем проживання дідуся відповідачки ОСОБА_2 . ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , які підтвердили, що знайомі із відповідачами, знають їх виключно з позитивного боку, як молодих батьків двох малолітніх синів. Їм відомо, що влітку вони проживали в селі, однак не змогли впоратись з життєвими труднощами: внаслідок необізнаності, скрутного матеріального становища, в тому числі і по вихованню та забезпеченню усім необхідним малолітніх дітей та припинили виконувати батьківські обов`язки, тому за допомогою дідуся наразі перебувають на психосоціальній адаптації в спеціалізованому закладі м. Чернівці. На їх погляд, батьки дітей люблять, не ображають, оскільки завжди дбали про них, разом проводили час та були дружньою родиною.

Заслухавши представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Судом встановлено, що відповідачі по справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 29.01.2022 року, серії НОМЕР_2 від 28.09.2023 року.

Внаслідок умов, які загрожували життю і здоров`ю малолітніх дітей, на підставі Актів проведення оцінки рівня безпеки дітей від 18.09.2023 року Рішенням Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 227 від 18.09.2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що проживали по АДРЕСА_1 було негайно відібрано від батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та забезпечено їх тимчасове влаштування до Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна центральна районна лікарня» Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

З 01.11.2023 року малолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 знаходяться на повному державному вихованні у Комунальному некомерційному підприємстві «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини», що підтверджується Актом про факт прийому-передачі дитини від 01.11.2023 року, Відповіддю на запит № 388 від 10.05.2024 року.

Згідно Висновку органу опіки і піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, що затверджений Рішенням виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради № 237 від 21.09.2023 року виконавчий комітет в особі органу опіки і піклування вважав доцільним позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та звернутись до суду з позовом про позбавлення останніх батьківських прав.

Даючи оцінку зазначеному Висновку органу опіки та піклування, суд з огляду на приписи ч.6 ст.19 СК України, не погоджується з ним, оскільки відповідачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 після відібрання малолітніх дітей підтвердили вжиття ними усіх можливих заходів щодо свого виправлення та безперечного бажання виконувати свої батьківські обов`язки, про що свідчить проходження психосоціальної адаптації з 21.12.2023 року по 07.01.2025 року в «Центрі Здорової Молоді» у м. Чернівці, відвідування малолітніх синів у КНП «Багатопрофільна центральна районна лікарня» Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини», їх процесуальна поведінка, зокрема відстоювання своїх батьківських прав під час розгляду справи, небайдужість до подальшої долі малолітніх синів, що підтверджується Довідками «Центру Здорової Молоді» у м. Чернівці №№ 24, 25 від 27.12.2023 року, №№ 0001-07012025, 0002-07012025 від 07.01.2025 року, а також фото світлинами батьків із малолітніми дітьми з липня по серпень 2023 року, з жовтня по грудень 2023 року, в травні 2024 року.

З Довідок КНП ЛДКЦ Кам`янець-Подільської міської ради №№ б/н, б/н від 19.03.2024 року, №№ 2, 3 від 20.03.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебувають.

За Довідками - характеристиками ОСББ «Квартал 59» №№ 57,58 від 15.03.024 року об`єднання компроментуючими матеріалами на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що проживають по АДРЕСА_3 не володіє, скарг на зазначених громадян не отримувало.

З 15.08.2024 року ОСОБА_2 , як безробітна перебуває на обліку в Чернівецькій філії Чернівецького обласного центру та з 21.01.2025 року, як шукаюча роботу в Кам`янець-Подільській філії Хмельницького обласного центру зайнятості, що підтверджується Довідкою Чернівецькій філії Чернівецького обласного центру № 330 від 16.08.2024 року, Довідкою Кам`янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру зайнятості № 22212512 від 21.01.2025 року.

Відповідно до Витягів з реєстру Новодунаєвецької територіальної громади №№ 2024/014691581, 2024/014692902, 2024/01462961 від 05.12.2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з 05.12.2024 року зареєстровані по АДРЕСА_4 .

Актами обстеження умов проживання від 28.09.2023 року, 08.11.2024 року комісією служби у справі дітей Кам`янець-Подільської міської ради проведено обстеження умов, створених для проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2 , за висновком якої, умови проживання задовільні і є можливість проживання сім`ї із двома малолітніми дітьми.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 21.12.2023 року по 07.01.2025 року проходила психосоціальну адаптацію у «Центру Здорової Молоді» в м. Чернівці, у процесі якої проявляли відповідальний підхід до виконання завдань, брали активну участь у соціальних заходах і впроваджених програм, проявляли зацікавленість у особистому розвитку і формуванні базових життєвих цінностей, дотримувалися правил центру та прагнули до взаємодії з іншими учасниками програми, продемонстрували готовність працювати над власними змінами та покращенням взаємин із близькими, що підтверджується Довідками «Центру Здорової Молоді» №№ 0001-07012025, 0002-07012025 від 07.01.2025 року.

Так, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Згідно з абз.2 п.18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, матері, так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідачів відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо них: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання малолітніх дітей, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб, тощо.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

При цьому, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних та допустимих доказів ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення їх батьківських прав, не надано.

Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві».

При цьому, визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей п.2 ст.8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає ст.8 Конвенції.

Європейським судом зазначалося, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Отже, відповідне рішення про позбавлення батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дітей.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Саме такий висновок зроблено у відповідних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові у справі № 631/2406/15-ц від 13.03.2019 року.

За абз.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Однак, це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо.

Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (п.3.1 рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2012 від 20.01.2012 року у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень ч.ч.1,2 ст.32, ч.ч.2,3 ст.34 Конституції України).

Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачів відбувається втручання в їх право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку, передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони, обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав малолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих їх інтересів (ст.ст.1,9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року).

В судовому засіданні беззаперечних фактів того, що відповідачі умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей не надано, позивачем не доведено жодної із підстав, передбачених ст.164 СК України для позбавлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей.

Суд, в оцінці обставин справи виходить з того, що на перше місце ставить якнайкращі інтереси малолітніх дітей, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дітей, захист їх інтересів, на відібрання дітей в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав, як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Принагідно суд зважує і на те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що з часу прийняття Рішення виконавчим комітетом Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради № 227 від 18.09.2023 року щодо негайного відібрання малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , окрім встановленої винної поведінки відповідачів, і сам позивач вживав заходів на виконання позитивних обов`язків держави щодо налагодження зв`язків малолітніх синів з батьками з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей. Адже держава несе позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою (п.52 рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України».

Соціальні служби та Служба в справах захисту дітей не збалансували інтереси малолітніх дітей з інтересами їх батьків, не врахували належним чином зусилля батьків щодо впорядкування та стабілізації свого положення, а зосередили увагу на інтересах самих дітей і не розглядали всерйоз можливість возз`єднання їх з біологічними батьками.

Натомість, відповідачами та їх представником, суду надано переконливі документальні докази, згідно яких відмічається позитивна динаміка у ставленні батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до своїх малолітніх дітей, зокрема: відвідування синів в дитячому центрі, спілкування з ними, прояв інтересу до їх життя, здоров`я, дозвілля, у зв`язку з чим, у малолітніх дітей відбулися безумовні позитивні зміни їх психоемоційного стану.

Водночас, неодноразові клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою задля прийняття участі у розгляді справи особисто, суд розцінює як небайдужість відповідачів до подальшої долі їх дітей, що є переконливим доказом їх бажання приймати участь у житті дітей.

Крім того, позивачем суду не надані докази того, що до звернення до суду з позовом відповідачі попереджалися відповідними органами про наслідки невиконання батьківських обов`язків, що до них застосувались відповідні заходу впливу з метою зміни поведінки, зокрема докази того, що змінити поведінку матері та батька у кращу сторону неможливо та вжиті заходи юридичної відповідальності не дали позитивних змін.

З урахуванням вищевказаних обставин, наразі відсутні виняткові обставини для застосування до відповідачів такого крайнього заходу впливу, як позбавлення їх батьківських прав і на даний час в якнайкращих інтересах малолітніх дітей зберегти їх зв`язки з біологічними батьками, коли позивачем, всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не доведено достатніми й переконливими доказами, що розірвання сімейних зв`язків позитивно вплине на позбавлення дітей їх коріння, тобто позбавлення батьків спорідненості з дітьми.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 26 січня 2022 року у справі N 203/3505/19 (провадження N 61-14351св21, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).

Отже, сам той факт, що діти можуть бути поміщені в середовище, більш сприятливе для їх виховання, не виправдовує доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав.

Тому, застосовуючи вироблений усталеною практикою ЄСПЛ трискладовий тест, суд приходить до переконання, що позбавлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітніх синів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в даному випадку буде непропорційним втручанням у їх право на повагу до сімейного життя та порушенням вимог ст.8 Конвенції, тому в задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету в особі органу опіки та піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 19, 143, 150, 164 - 166, 171 СК України, ст.ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258 - 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові Виконавчого комітету в особі органу опіки та піклування Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради (, с. Слобідка-Кульчієвецька, вул. Механізаторів, 45 Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, 32389), в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_5 , проживаючого: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , зареєстрованої: в АДРЕСА_4 , проживаючої: АДРЕСА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення - 17 лютого 2025 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду: Семенюк В.В.