РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року

м. Рівне

Справа № 556/2758/23

Провадження № 22-ц/4815/153/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариствл «Українська пожежно-страхова компанія»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 серпня 2024 року у складі судді Іванків О. В., постановлене в смт. Володимирець Рівненської області, відомості про дату складання повного тексу рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20 листопада 2022 року, о 19 год.45 хв., водій автомобіля ВМW 318Е державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись по автомобільній дорозі вул. Б. Хмельницького у с. Антонівка Вараського району Рівненської області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість і не впоравшись з керуванням вчинив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , яким здійснював керування ОСОБА_1 , особисто. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав значні механічні пошкодження. Між необережними діями водія автомобіля ВМW 318Е д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що виразились в порушенні Правил дорожнього РУХУ (п.п. 1.5 ; п.п «б» п.2.3; 12.1; 12.4) та наслідками у вигляді заподіяння позивачу матеріальних збитків через пошкодження транспортного засобу, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. За допущені порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, ОСОБА_2 , притягнутий до адміністративної відповідальності Володимирецьким районним судом за ст. 124 КУпАП від 29 грудня 2022 року. Постанова про притягнення ОСОБА_2 , до відповідальності набрала законної сили. Відповідно до укладеної угоди № 05 від 28.12.2022, судовим експертом Семенюком В.М. проведена незалежна експертиза щодо визначення матеріальних збитків, пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу. Згідно висновку судового експерта №05-2023 від 27.01.2023 матеріальний збиток, завданий внаслідок пошкодження автомобіля марки Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року виготовлення під час ДТП, станом на 20.11.2022 становить 74720 (сімдесят чотири тисячі сімсот двадцять) гривен 99 коп. Крім цього, за проведення експертного автотоварознавчого дослідження матеріальних збитків, позивачем особисто були оплачені кошти в сумі 6125 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27.01.2023 р. № 05 та актом прийому передачі виконаної роботи №05 від 27.01.2023. Даний транспортний засіб, за технічним паспортом серії НОМЕР_3 від 07.04.1999, зареєстрований на ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 ).

Натомість, позивач придбав даний автомобіль у своє законне володіння шляхом покупки 24.11.2021 року і як свідченням набуття даного майна, власник автомобіля передав позивачу свідоцтво про реєстрацію ТЗ. З часу покупки автомобіля позивач фактично являється добросовісним володільцем даного транспортного засобу. Для відшкодування збитків понесених ОСОБА_1 , внаслідок ДТП, тобто настання страхового випадку, у встановлений термін ОСОБА_1 , звернувся до представництва ПрАТ Української пожежно-страхової компанії, де застрахована цивільно-правова відповідальність третьої особи, як власника автомобіль ВМW 318Е д.н.з. НОМЕР_1 . Однак, представники УПСК відмовили позивачу у страхових виплатах, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , не є власником пошкодженого транспортного засобу. Крім цього, до дирекції ПрАТ «УПСК» в м. Києві представником позивача, з яким укладено угоду про надання правничої допомоги, направлений адвокатський запит, де вкотре звернута увага, що страховик взагалі не реагує на даний страховий випадок. У відповідь, страховик надав інформацію, де зазначено, що буцімто позивачу направлявся лист, в якому страхова компанія просить надати копії певних документів, а саме: копаю паспорта, копію витягу з реєстру, копію РНОКПП, копію технічного паспорту на ТЗ, реквізити банківського рахунку. Заявою, від 18.07.2023 вище перелічені документи були направлені на адресу компанії. Як зазначає ОСОБА_1 , він не отримав ніякого відшкодування зі сторони ПрАТ «УПСК» не дивлячись на постійні звернення до нього та надання відповідних підтверджуючих документів, а тож проханням урегулювати це питання мирно без звернення до суду з вказаним позовом. Однак, на даний час страховик не провів виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком та будь-якої інформації з цього приводу не надіслав.

У зв`язку з цим, просив суд стягнути з ПрАТ «УПСК» на його користь грошові кошти на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди як страхового випадку на загальну суму 74720,99 грн., та стягнути з відповідача на його користь витрати на залучення експерта в сумі 6125,00 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн..

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 серпня 2024 року вказаний позов задоволено.Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 74 720 гривень 99 коп., 6125 гривень витрат, понесених на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн. 00 коп, а всього стягнути 92 845 грн. 99 коп.. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп..

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком страховика у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, та обґрунтована тими обставинами справи, підтвердженими належними доказами, які свідчать, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих мотивів, що останній не є власником забезпеченого транспортного засобу. Судом взято до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, де Суд вказав, що факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП, а також враховано, що при зверненні позивача до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» ним було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 -Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску, що свідчить про те, що власник автомобіля передав позивачу транспортний засіб разом з реєстраційним документом на цей транспортний засіб та позивач є законним володільцем цього автомобіля, а відтак має право на отримання страхового відшкодування.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежна страхова компанія» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що позивачем не надано документ, що підтверджує його майновий інтерес чи встановлює його право на отримання ним страхового відшкодування щодо пошкодженого майна, оскільки він не є власником транспортного засобу «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Наголошує, що суд в оскаржуваному рішенні прийшов до помилкового висновку, що цей автомобіль позивачем придбано у власність шляхом укладення договору купівлі-продажу із ОСОБА_3 .. Зауважує, що угода купівлі-продажу може вважатися завершеною тільки після внесення відповідних даних про нового власника в технічні документи на транспортний засіб. Зазначає, що наявність у позивача на момент настання ДТП свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу свідчить лише про його законне керування даним транспортним засобом на момент ДТП, проте, ні в якому разі не може бути свідченням того, що він є власником автомобіля. Покликається на ст. 323 Цивільного кодексу України, за якою ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Стверджує, що позивач у розумінні п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може вважатися потерпілим, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він не є власником транспортного засобу «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки власником є ОСОБА_3 , і за умови відсутності документа, передбаченого п.п. «б» п.35.2 ст. 35 вказаного Закону, що посвідчує право позивача на отримання страхового відшкодування, відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування на користь особи, яка не володіє майновим інтересом щодо пошкодженого майна. Заперечує правомірність розрахунку розміру страхового відшкодування у розмірі вартості матеріального збитку, а не різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, адже згідно висновку експерта автомобіль «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_5 фізично знищеним, і в цьому випадку відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Стверджує про відсутність у ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» обов`язку відшкодування витрат на проведення експертного дослідження, оскільки ОСОБА_1 всупереч положенням п. 34.2 ст 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав страховику для огляду пошкоджений транспортний засіб. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 20 листопада 2022 року, о 19 год.45 хв., водій автомобіля ВМW 318Е державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись по автомобільній дорозі вул. Б. Хмельницького у с. Антонівка Вараського району Рівненської області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість і не впоравшись з керуванням вчинив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Мегсеdes-Веnz державний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав значні механічні пошкодження.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 29.12.2022 року було визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. в дохід держави. Вказана постанова не була оскаржена та набрала законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВМW 318Е д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-210359710.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 покликався на те, що відповідач ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» неправомірно відмовило йому у виплаті страхового відшкодування з тих міркувань, що він не є власником пошкодженого у ДТП транспортного засобу, незважаючи на надання необхідних підтверджуючих документів, а тому просив стягнути в судовому порядку страхове відшкодування на свою користь.

За ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування), об`єктом якого можуть бути, крім іншого, відповідальність за заподіяну шкоду особі або майну.(ч. 2 ст. 979, ст. 980 ЦК України).

Разом з тим, ч. 1 ст. 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно з ч. 2 ст. 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В абз. 3 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/І5-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу, яка, як зазначалось вище, передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Судом встановлено, що транспортний засіб Мегсеdes-Веnz, державний номерний знак НОМЕР_2 , за технічним паспортом серії НОМЕР_3 від 07.04.1999, зареєстрований на ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 ).

Цей автомобіль у своє законне володіння набув ОСОБА_1 , купивши його 24.11.2021 року, підтвердженням чого є передача попереднім власником автомобіля свідоцтво про реєстрацію ТЗ.

Законом Україну від 05 липня 2011 року № 3565-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» було спрощено порядок керування транспортними засобами, у тому числі визначено, що водієві, який не є власником автомобіля, для керування транспортним засобом не потрібно оформляти нотаріально посвідчену довіреність на право керування автомобілем та тимчасовий реєстраційний талон, а достатньо отримати у власника такого майна технічний паспорт на нього.

07 лютого 2023 ОСОБА_1 звернувся до Володимирецької філії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 74 720,99 грн.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надало заявнику відповідь від 03.07.2023, у якій відмовило позивачу у виплаті позивачу страхового відшкодування з тих причин, що ним не було надано необхідних підтверджуючих документів, а також через те, що не повідомлено місцезнаходження транспортного засобу, у зв`язку з чим страховик не в змозі направити свого представника для визначення розміру збитків.

20.06.2023 року представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому він просив повідомити про прийняте рішення стосовно страхового відшкодування ОСОБА_1 .

Згідно відповіді від 03.07.2023 на адвокатський запит, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не може прийняти рішення стосовно страхового відшкодування, оскільки позивачем не було надано необхідні документи, а також не повідомлено місцезнаходження транспортного засобу.

18.07.2023 року представником позивача направлено витребувані ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія»документи, в тому числі копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія на право керування цим автомобілем, та заявлено клопотання про виплату страхового відшкодування. Вказаний лист (клопотання) залишене відповідачем без реагування.

Згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Вказані норми дають суду підстави для висновку про те, що позивач ОСОБА_1 на законних підставах використовував транспортний засіб Мегсеdes-Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску на момент, коли трапилась ДТП, оскільки мав при собі реєстраційний документ на цей транспортний засіб, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.

Позивач ОСОБА_1 , який правомірно керував транспортним засобом, має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи, а понад розмір страхового відшкодування, зокрема, франшизи, за рахунок винної особи.

Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, така практика є сталою.

Факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

З огляду на наведене, апеляційний суд відхиляє покликання апелянта на те, що позивач не може вважатися потерпілим у ДТП, не є належною особою, яка має право на стягнення страхового відшкодування та приходить до висновку, що ОСОБА_1 правомірно керував транспортним засобом, володіючи ним на законних підставах, при зверненні до відповідача ПрАТ ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» надав останньому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 -Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску, а відтак має право на отримання страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу Мегсеdes-Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску з вини водія забезпеченого у ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія»транспортного засобу, з огляду на що відмова останнього у виплаті цього відшкодування є незаконною, а порушене право позивача захисту в судовому порядку.

Щодо розміру стягнутого місцевим судом з відповідача на користь позивача страхового відшкодування апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків.

На підтвердження зазнаних збитків позивачем замовлено незалежну експертизу у судового експерта Семенюка В.М. згідно угоди №05 від 28.12.2022 року.

Так, відповідно до Висновку №05-2023 від 27.01.2023 року експертного автотоварознавчого дослідження, що проведене на замовлення ОСОБА_1 , встановлено, що ринкова вартість досліджуваного автомобіля Мегсеdes-Веnz 190 Е державний номерний знак НОМЕР_2 , 1985 року випуску, станом на момент ДТП, становила 74 720,99 грн..

Вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу внаслідок пошкодження автомобіля Mercedes-Benz 190 НОМЕР_6 станом на дату дослідження 13.01.2023 року складала 176 316,27 грн.

Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу внаслідок пошкодження автомобіля Mercedes-Benz 190 E 22257КЕ станом на дату дослідження 13.01.2023 року складає 69 672,43 грн.

Сума матеріального збитку автомобіля Mercedes-Benz 190 E НОМЕР_2 станом на 13.01.2023 складає 74 720,99 грн.

Саме такий розмір відшкодування був стягнутий судом першої інстанції з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, згідно п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

За положеннями п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Виходячи з того, що згідно Висновку №05-2023 від 27.01.2023 року експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу внаслідок пошкодження автомобіля Mercedes-Benz 190 E 22257КЕ складає 69 672,43 грн., тобто не перевищує ринкової вартості автомобіля станом на момент ДТП, яка становила 74 720,99 грн., то такий транспортний засіб не є фізично знищеним, а тому до відшкодування підлягає 69 672,43 грн., тобто сума вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу внаслідок пошкодження.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку з нормами законодавства, що їх регулює, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість висновку місцевого суд щодо наявності підстав для стягнення із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 , однак розмір цього стягнення підлягає зміні зменшенню з 74720 гривень 99 коп. (які стягнуті судом першої інстанції як сума матеріального збитку) до 69 672 гривень 43 копійок, тобто до суми вартості відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz 190 E НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу внаслідок пошкодження в ДТП, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 серпня 2024 рокузмінити, зменшивши суму страхового відшкодування, стягнуту з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 , з 74720 гривень 99 коп. до 69 672 ( шістдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесяти двох) гривень 43 копійок.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.