КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4750/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтовуючи його тим, що 07 січня 2024 року він надіслав комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») запит про надання інформації щодо причин і підстав проведення перерахунку розміру заборгованості з постачання теплової енергії за адресою належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 . 25 січня 2024 року відповідач надав відповідь на запит, визнавши помилковість перерахування суми боргу за комунальні послуги. У зв`язку із неповнотою наданої відповідачем відповіді, 19 лютого 2024 року ним було надіслано повторний запит до КП «Київтеплоенерго» з метою з`ясування обставин нарахування йому 2 833,18 грн за фактично не спожиту у грудні 2021 року теплову енергію. У відповідь на своє звернення 15 березня 2024 року позивачем було отримано лист відповідача, який також не містив вичерпної інформації стосовно здійсненого нарахування.

Позивач вказував, що у зв`язку із ненаданням йому вичерпної інформації були порушені його права, як споживача послуг, а тому просив суд визнати протиправною бездіяльність КП «Київтеплоенерго» щодо ненадання вичерпної інформації ОСОБА_1 на запити від 07 січня 2024 року та від 19 лютого 2024 року і зобов`язати відповідача надати йому вичерпну інформацію по вказаним запитам, а також стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач в особі представника - адвоката Шкляр О.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи й неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що його запит, як споживача комунальної послуги, про надання йому інформації відповідачем, як виконавцем цієї комунальної послуги, стосовно нарахованих за послугу опалення за грудень 2021 року суми 2 440,92 грн (в графі перерахунок) і 2 833,18 грн (в графі нараховано за грудень 2021) відповідає праву споживача, передбаченого статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Запит даної інформації міститься в повторному запиті від 19 лютого 2024 року до відповідача. У той же час, суд першої інстанції не дослідив повністю повторний запит позивача від від 19 лютого 2024 року, зокрема, суд не встановив наявність у вищевказаному запиті на інформацію питання про нараховані суми 2 440,92 грн (в графі перерахунок) і 2 833,18 грн (в графі нараховано за грудень 2021).

Зважаючи викладене, позивач вважає, що відповідачем було порушено його право на отримання інформації про комунальну послугу, а суд першої інстанції не захистив це порушене право.

Від КП «Київтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому відповідач повністю заперечує щодо викладених доводів в апеляційній скарзі та вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач у 30-ти денний строк, визначений Законом України «Про звернення громадян», надав позивачу відповіді на його запити, що не заперечувалось і не спростовувалось позивачем, а тому права останнього на отримання інформації від відповідної організації порушено не було. Отже, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо зобов`язання підприємства про надання вичерпної інформації на запити від 07 січня та від 19 лютого 2024 року стосовно нарахованих сум по суті питання є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача - Ральчук Н.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.

Позивач в судове засідання не з'явився і явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до апеляційного суду не повідомив, тому колегія суддів дійшла висновку, що неявка сторони позивача відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також заперечень відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08 лютого 2014 року.

КП «Київтеплоенеро» є виконавцем послуги з централізованого опалення до вказаного житлового будинку, який обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, що встановлений на загальному тепловому вводі будинку та обліковує сумарну витрату енергії на потреби централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Діапазон розповсюдження - всі квартири будинку.

Як зазначається в позовній заяві, у січні 2022 року позивач отримав від відповідача рахунок за надані послуги з постачання теплової енергії за грудень 2021 року, з якого йому стало відомо, що у грудні 2021 року КП «Київтеплоенеро» здійснило перерахунок по послузі з постачання теплової енергії та донарахувало йому заборгованість в сумі 2 440,92 грн. Крім того, за грудень 2021 року позивачу було донараховано 2 833,18 грн за спожиту у грудні теплову енергію. Жодної інформації стосовно вказаних нарахованих сум рахунок не містив.

07 січня 2024 року позивач надіслав відповідачу запит про надання інформації такого змісту:

«У зв?язку із чим (яка фактична причина) проведення перерахунку в будинку по АДРЕСА_2 по послузі централізованого опалення, зокрема по кв. 15 в грудні 2021 року? Прошу вказати точну причину з посиланнями на певні факти. Яким чином було проведено вищевказаний перерахунок в будинку по АДРЕСА_2 , зокрема по кв. 15 в грудні 2021 року, по послузі централізованого опалення? Прошу надати детальні математичні розрахунки і показники споживання теплової енергії у вищевказаному будинку до перерахунку і після проведеного перерахунку за кожним напрямом споживання. Що стало причиною донарахування (збільшення вартості отриманої послуги) по послузі централізованого опалення в будинку по АДРЕСА_2 зокрема по кв. 15 в грудні 2021 року? Надати загальні (сукупні) щомісячні показники квартирних лічильників тепла які бралися в розрахунок в будинку по АДРЕСА_2 за 2021р. при проведенні вищевказаного перерахунку. Надати інформацію чи врахований діючим тарифом на постачання гарячої води у вищевказаному будинку за 1 кум.м. гарячої води втрати тепла рушникосушарками? Який обсяг теплової енергії врахований як втрати в рушникосушарках на 1 куб.м. гарячої води? У вищевказаному будинку розташовані нежитлові комерційні приміщення, які не мають централізованого опалення. Прошу надати інформацію, чи несуть власники вищевказаних нежитлових приміщень участь в утриманні спільного майна будинку, а саме опалення місць загального користування».

На вказаний запит КП «Київтеплоенеро» надало позивачу відповідь від 25 січня 2024 року, в якій зазначена розшифровка розрахунку по особовому рахунку позивача за квартирою АДРЕСА_1 за грудень 2021 року та за лютий 2022 року, а також повідомлено додаткову інформацію, враховуючи поставленні у запиті позивача питання.

19 лютого 2024 року позивач повторно надіслав відповідачу запит про надання інформації, в якому просив надати йому таку інформацію: «надати загальні (сукупні) щомісячні показники квартирних лічильників теплової енергії які бралися в розрахунок в будинку по АДРЕСА_2 за 2021, 2022, 2023 рр. Надати загальні (сукупні) щомісячні показники споживання теплової енергії які бралися в розрахунок в будинку по АДРЕСА_2 за 2021, 2022, 2023 рр. за кожним напрямком споживання теплової енергії. Надати інформацію чи врахований діючим тарифом на постачання гарячої води у вищевказаному будинку за 1 куб.м. гарячої води втрати тепла рушникосушарками? Який обсяг теплової енергії врахований як втрати в рушникосушарках на 1 куб.м. гарячої води?».

На цей запит КП «Київтеплоенеро» 15 березня 2024 року надало позивачу відповідь, у якій міститься детальне пояснення на кожне питання запиту позивача із викладенням формул, які застосовуються у розрахунках, інформації щодо обсягів теплової енергії, витраченої на опалення будинку за період з листопада по квітень 2021 року, за грудень 2021 року та за період з жовтня 2022 року по грудень 2023 року тощо.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у 30-ти денний строк, визначений Законом України «Про звернення громадян», надав позивачу відповіді на його запити, що не заперечувалось та не спростовувалось позивачем, а тому його права на отримання інформації відповідачем порушено не було. Незгода позивача із змістом викладеної інформації та/або порядком проведення відповідачем розрахунків не свідчить про те, що останнім не було надано вичерпної відповіді на запити позивача. У випадку незгоди із розрахунками відповідача та наявність для цього відповідних обґрунтованих підстав (помилок тощо) позивач має право звернутись до відповідача із заявою про здійснення перерахунку нарахованої йому плата за отримані послуги чи до суд у визначеному законом порядку та за наявності відповідних підстав.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За загальним правилом, визначеним у статях 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У справі, яка переглядається, підставою звернення позивача до суду є його прагнення, як споживача послуг з постачання теплової енергії, отримати від виконавця цих послуг роз`яснення щодо нарахування плати за надані послуги у грудні 2021 року.

Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Стаття 1 Закону України «Про звернення громадян» визначає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно із статтею 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про інформацію» суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень. Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

За змістом частини першої статті 5, частини другої статті 7 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10, 11 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі.

Крім того, пунктом 3 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок виконавця комунальної послуги без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством.

Користуючись своїм правом на отримання інформації, позивач 07 січня 2024 року направив на адресу відповідача запит про надання інформації, який складався із шести питань, чотири з яких стосувались проведення перерахунку (а.с. 11, 12).

25 січня 2024 року відповідач надав детальну відповідь на вказаний запит. Щодо чотирьох питань про причини проведення перерахунку відповідач визнав свою помилку в такому перерахунку і повідомив, що нарахування будуть відкориговані. На шосте питання, яке стосувалось участі власників нежитлових приміщень в оплаті місць загального користування відповідач надав відповідь. Без відповіді лишилось питання щодо складу тарифу, а саме чи враховані тарифом на постачання гарячої води втрати тепла рушникосушарками (а.с. 15, 16).

19 лютого 2024 року позивач подав відповідачу ще один інформаційний запит, який стосувався нарахування йому у грудні за послуги теплопостачання 2 833,18 грн, вимагав надати загальні щомісячні показники квартирних лічильників теплової енергії за три роки по всьому будинку, а також інформацію щодо складу тарифу з урахуванням втрати тепла рушникосушарками (а.с. 13, 14).

15 березня 2024 року відповідач надав розгорнуту відповідь на другий інформаційний запит, тобто надав інформацію щодо розрахунку обсягів теплової енергії за три роки, окремо за грудень 2021 року, відповів щодо складу тарифу за послугу з постачання гарячої води, зазначивши, що цей тариф є єдиним, тобто відсутній розподіл на будинки «з» рушникосушарками та будинки «без» рушникосушарок (а.с. 17-20).

Тобто, КП «Київтеплоенеро» була надана інформація, на отримання якої мав право ОСОБА_1 в силу вимог частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач не погоджується із розміром нарахованої йому плати за послуги з теплопостачання у грудні 2021 року в сумі 2 833,18 грн і саме з цим були пов`язані його інформаційні запити до відповідача. Проте відповідач у своїй відповіді від 15 березня 2024 року навів розрахунок обсягів теплової енергії за грудень 2021 року для квартири позивача, навів формулу, за якою проводилось нарахування, тобто виконав свій обов`язок, покладений на нього частиною другою статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Колегія суддів погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, що у разі незгоди споживача з нарахуваннями, які проводить виконавець послуг, він не обмежений у праві звернутись до суду із вимогою до відповідача про проведення перерахунку і саме в тому процесі сторони повинні доводити правомірність такого нарахування.

Отже, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, у зв`язку з чим дійшов цілком законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність КП «Київтеплоенерго» щодо ненадання вичерпної інформації позивачу на запити від 07 січня та від 19 лютого 2024 року і зобов`язання відповідача надати йому інформацію по вказаним запитам.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги позивача.

Суд першої інстанції з дотриманням приписів процесуального законодавства всебічно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року у даній справі - без змін.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати у вигляді судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції згідно із статтями 141, 382 ЦПК України слід віднести в рахунок держави.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній