Справа №333/1169/25
Пр. №2-о/333/132/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Наумової І.Й. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту належності на праві приватної власності квартири,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із дано заявою до Комунарського районного суду м. Запоріжжя в якій просить суд: встановити факт належності на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 ) в рівних частках (по 1/3 кожному) квартири у АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат житловою площею 39,6 м2, загальною площею 67,4м2.

Дослідивши доводи заявника та матеріали заяви суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду..

Відповідно до ч. 4 ст. ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правих висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 21 березня 2024 року по справі № 2о-30/2009, Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 2 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснив, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Верховний Суд звертає увагу на те, що встановлення факту належності на праві приватної власності нерухомого майна в порядку окремого провадження не допускається, оскільки вимога про визнання права власності завжди свідчить про існування спору про право, а тому вона може розглядатися виключно в позовному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги пов`язані з оспорюваним суб`єктивним правом, наявність якого має доводитись в порядку позовного провадження, із залученням іншої сторони договору міни, територіальної громади в якості відповідачів, тобто вбачається спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст.258, 260, 261, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_3 ), про встановлення факту належності на праві приватної власності квартири.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й. Наумова