Справа № 740/6963/24
Провадження № 2/740/361/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участю секретаря судового засідання Мартиненко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської територіальної громади в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок, -

встановив:

позивач взернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок.

Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарства - робітничий двір, в якому проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 голова (дружина позивача) та ОСОБА_1 - позивач. Цей будинок був збудований ним та його дружиною ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка була виділена його дружині радгоспом «Дружба народів». Будинок не зареєстрований, правовстановлюючі документи на нього відсутні, що унеможливлює позивача у оформленні прийнятої спадщини після дружини в нотаріальному порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку. Спадщину після її смерті фактично прийняв він її чоловік. Постановою нотаріуса від 10.10.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Від представника позивача адвоката Семенка В.І. 16.01.2025 надійшла заява, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та розглядати справу за їх відсутності.

Від представника відповідача - Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в особі сільського голови Лозяна Ф.М. до суду надійшла заява 13.12.2024, в якій останній просить справу розглянути без участі їх представника, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.03.2024 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Померла ОСОБА_2 на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою були постійно зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 її чоловік, ОСОБА_3 -дочка, що підтверджується довідкою Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №175/11-19 від 16.10.2024 (а.с.12).

Відповідно до довідки, виданої Кукшинським старостинським округом Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №138/11-19 від 16.10.2024, станом на 15.04.1991 за адресою: АДРЕСА_2 , проживали: ОСОБА_2 голова, ОСОБА_1 чоловік. Тип двору - робітничий (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 21.08.1966 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 21.08.1966 (а.с.41).

За правилами ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

До правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство.

Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР "Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР" 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

На час виникнення спірних правовідносин, порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990.

Відповідно до п.20 Вказівок суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства (сім`ї).

Оскільки спірний житловий будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, то положення статей 120,123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають і підстав для застосування аналогії закону немає, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права.

Відтак, слід керуватися вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 року, за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалося подружжя.

Так, згідно з ч.1 ст.22 даного Кодексу майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належав подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/2 частині кожному.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв чоловік ОСОБА_1 , що підтверджується копією спадкової справи.

Згідно довідки, виданої КП «Ніжинське МБТІ» № 02226 від 21.11.2024, житловий будинок в АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 в Ніжинському МБТІ не зареєстрований (а.с.14).

Таким чином, ОСОБА_1 має право власності на 1/2 частину спірного будинку як співвласник у спільном усімісному майні подружжя та право власності на 1/2 частину вказаного будинку в порядку спадкування після померлої дружини ОСОБА_2 .

З постанови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Бублика В.М. від 10.10.2024 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , з підстави відсутності правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 265-268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами, як за співвласником у спільному сумісному майні подружжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, Ніжинський район, с.Вертіївка, вул.Миру, 126.

Суддя Т.О. Гагаріна