Справа №567/574/24
Провадження №2-з/567/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Остроголова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

встановив:

В провадженні Острозького районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

19.02.2025р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 користуватися нерухомим майном, а саме:

- зерноплощадкою №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060,

- піднавісом на зерно №2, загальною площею 1936,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- автовагою №3, загальною площею 27,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- 65/100 частки адміністративного приміщення (контори) №3, загальною площею 547,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- столярним цехом №5, загальною площею 197,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060,

- зерноплощадкою зі складом насіннєвим № НОМЕР_1 , загальною площею 27,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що незважаючи на наявність ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 28.03.2024 р. про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 , зокрема, здійснювати демонтаж, проводити будівельні роботи щодо вищевказаного нерухомого майна, відповідач ОСОБА_2 умисно, з мотивів очевидного ігнорування встановлених судом заборон, 22.09.2024 р. близько 15:30 год. та 23.09.2024 р. близько 11:00 год. здійснив демонтаж та проводив будівельні роботи на об`єкті нерухомого майна зерноплощадці №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що відповідач ОСОБА_2 вчиняє дії щодо майна, стосовно якого вирішено питання про забезпечення позову виключно з метою унеможливлення виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог та не вжиття заходів додаткових заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити виконання рішення суду, зокрема, з`явиться необхідність у проведенні в даній справі судових експертиз за висновками яких необхідно буде встановлювати технічні характеристики спірного майна на час виконання рішення суду, також можуть змінитися технічні характеристики та вартість спірного майна, окрім того, спірне майно взагалі може бути знищене (демонтовано).

За вказаних обставин вважає, що невжиття додаткових заходів забезпечення позову ускладнить та навіть може зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог та просить вжити додаткові заходи забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1, 3 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Суд не вбачає підстав для виклику в судове засідання учасників справи для дачі пояснень або додаткових доказів, оскільки виклик особи для надання пояснень є правом, а не обов`язком суду. Крім того, в заяві про забезпечення позову викладені обставини, які на думку заявника є підставою для забезпечення позову, а заявником не зазначено, які додаткові докази можуть бути надані в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 28.03.2024 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

На вказану ухвалу 18.04.2024 року відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, покликаючись на відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 30.04.2024 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 повернуто скаржнику.

Іншою ухвалою суду від 28.03.2024 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Плакси В.А. про забезпечення позову та заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо наступного нерухомого майна:

- зерноплощадки №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- піднавісу на зерно №2, загальною площею 1936,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- автоваги №3, загальною площею 27,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- 65/100 часток адміністративного приміщення (контори) №3, загальною площею 547,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- столярного цеху №5, загальною площею 197,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- зерноплощадки зі складом насіннєвим № НОМЕР_1 , загальною площею 252,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060.

Окрім того, заборонено відповідачу ОСОБА_2 здійснювати демонтаж, проводити будівельні роботи щодо наступного нерухомого майна :

- зерноплощадкою №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованою за адресою: Рівненська - зерноплощадки №4 загальною площею 604,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- піднавісу на зерно №2, загальною площею 1936,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- автоваги №3, загальною площею 27,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- 65/100 часток адміністративного приміщення (контори) №3, загальною площею 547,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- столярного цеху №5, загальною площею 197,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060;

- зерноплощадки зі складом насіннєвим № НОМЕР_1 , загальною площею 252,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060.

На вищевказану ухвалу суду про забезпечення позову 07.05.2024 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18.06.2024 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу суду від 28.03.2024 року - без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише допускає вчинення певних дій для забезпечення ефективного захисту.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та позовні вимоги стосуються права володіння нерухомим майном.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.4 постанови Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача (заявника).

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При обрані заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Крім того, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23.

Судом встановлено, що згідно ухвали суду від 28.03.2024 року судом вжито заходи забезпечення позову, зокрема, шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 здійснювати демонтаж, проводити будівельні роботи щодо спірного нерухомого майна, що фактично охоплюється вимогами заявника про вжиття додаткових заходів забезпечення позову про заборону користуватися спірним нерухомими майном.

Подана заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності повторного вжиття заходів забезпечення позову та обґрунтування обраного заходу забезпечення позову, разом з тим зазначені в заяві про забезпечення позову обставини щодо вчинення відповідачем будівельних робіт та демонтажу щодо спірного майна фактично зводяться до невиконання ним ухвали суду про забезпечення позову від 28.03.2024 року, відповідальність за що передбачена ст.382 КК України, та не вказує на необхідність повторного вжиття забезпечення позову.

Отже, повторне вжиття заходів забезпечення позову не є ефективним способом захисту прав позивача та не свідчить про те, що їх вжиття забезпечить належне виконання рішення суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позивач повторно просить заборонити відповідачу користуватись належним йому майном, при цьому не вказуючи яким чином користування таким майном може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або унеможливити ефективний захист його прав та інтересів, а тому на переконання суду вимоги позивача щодо заборони відповідачу користуватися спірним майном призведуть до порушень права власності відповідача.

Таким чином, враховуючи, що доводи позивача фактично зводяться до обґрунтувань не виконання відповідачем ухвали суду про забезпечення позову від 28.03.2024р. та не свідчать про те, що невжиття в даному випадку повторно заявленого позивачем способу забезпечення позову (заборони користуватися спірним майном) може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та позивачем не доведено, що застосування такого способу буде гарантувати виконання можливого рішення суду, відтак суд вважає, що подана позивачем заява є безпідставною для вжиття заходів забезпечення позову у заявлений ним спосіб.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття додаткових заходів забезпечення позову є необхідним та може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157 ЦПК України, -

постановив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.