КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4305/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року

у справі за позовомОСОБА_1 до Київського національного університету імені Тараса Шевченка, треті особи: перший проректор Київського національного університету імені Тараса Шевченка Закусило Олег Каленикович, начальник відділу кадрів Київського національного університету імені Тараса Шевченка Іванченко Олексій Іванович, начальник юридичного відділу Київського національного університету імені Тараса Шевченка Саленко Ірина Володимирівна про визнання дій протиправними та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, -

установив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до КНУ ім. Тараса Шевченка, треті особи: перший проректор КНУ ім. Тараса Шевченка Закусило О.К., начальник відділу кадрів КНУ ім. Тараса Шевченка Іванченко О.І., начальник юридичного відділу КНУ ім. Тараса Шевченка Саленко І.В. про визнання дій протиправними та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року зазначену вище позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що у судові засідання, які відбулися 11 жовтня та 14 листопада 2023року позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, причини неявки в судові засідання суду не повідомив.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі є помилковими та передчасними.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що він не був належно повідомлений про дату і час судового засідання, в тому числі не отримав повістки.

Зауважив, що у разі надсилання судом повідомлення чи повістки на електрону пошту, СМС, тощо, не є доказом про отримання даного повідомлення ним, без наявності відповідних документальних доказів, наприклад розписки про отримання у поштових документах тощо.

Зазначив, що неявка на два судових засідання не може розглядатися, як зловживання ним своїми процесуальними правами та систематичним невиконанням процесуальних обов`язків, зважаючи на обстріли та повітряні тривоги в м. Києві.

Наголошує, що оскаржувана ухвала є проявом надмірного формалізму, що перешкоджає верховенству права та порушує його право на судовий захист.

Просив суд, скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На вказану апеляційну скаргу КНУ ім. Тараса Шевченка подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що судові повістки про призначені судові засідання у даній справі направлялися до електронного кабінету представника позивача, а отже були вручені належним чином.

Вказувало, що справа розглядалася 4 роки, відповідно і одна й інша сторона іноді не мали можливості взяти участь у розгляді справи, проте тривалий час перед постановленням оскаржуваної хвали сторона позивача буквально втратила інтерес до справи та ігнорувала засідання.

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

На вказаний відзив ОСОБА_1 подав відповідь, в обґрунтування якого зазначив, що він та його представник не отримували повісток на засідання, на які не з`явилися.

Вказує, що він не має кабінету в електронному суді, а тому належним доказом вручення йому повісток мають бути документи про їх вручення чи відмову у врученні, а їх в матеріалах справи не має.

Наголошує, що інтерес до справи він не втратив, реагував на всі доставлені йому судові повістки.

Просив суд, скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, яка з`явилась в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що у судові засідання, які відбулися 11 жовтня та 14 листопада 2023 року позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, причини неявки в судові засідання суду не повідомив.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 ст. 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №759/6512/17, провадження №61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі №686/31597/19, провадження №61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі №450/1805/18, провадження №61-2329св20.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі №9901/278/21, провадження №11-126заі22.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі №757/23967/13-ц, провадження №61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16-ц, провадження №61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі №645/5856/13-ц, провадження №61-2876св20).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні»

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У ч.5 ст. 223 ЦПК України законодавець встановив особливий порядок наслідок (санкцію) повторної неявки позивача. Ця норма фактично дублює норму, закріплену в п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Верховний Суд визначив, що п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України необхідно тлумачити в системному зв`язку з іншими положеннями цієї статті та іншими нормами процесуального закону (ЦПК України), які визначають наслідки повторної неявки позивача, який не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а саме ч. 5 ст. 223 і п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Аналіз положень ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що наслідком повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 до КНУ ім. Тараса Шевченка, треті особи: перший проректор КНУ ім. Тараса Шевченка Закусило О.К. , начальник відділу кадрів КНУ ім. Тараса Шевченка Іванченко О.І., начальник юридичного відділу КНУ ім. Тараса Шевченка Саленко І.В. про визнання дій протиправними та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення подана до суду у квітні 2019 року, тобто справа перебуває у провадженні суду більше чотирьох років.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколів судових засідань, позивач ОСОБА_1 брав участь у судових засіданнях, які були призначені за період з вересня 2019 року по квітень 2023 року.

Крім того, позивач ОСОБА_1 подавав до суду першої інстанції численні клопотання/заяви, такі як заява про витребування у КНУ ім. Тараса Шевченка документів, заяву про витребування доказів, заяву про повторне витребування у відповідача документів та накладення на останнього штрафу у зв`язку з невиконанням останнім у повному обсязі ухвали суду від 30 вересня 2019року, клопотання про перенесення судового засідання, що беззаперечно вказує на інтерес позивача до справи.

Згідно довідки про доставку повідомлення у додатку Viber, судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 на 05 липня 2023 року по справі №761/17844/19 сформовано 27 червня 2023 року, відомості у графі «Доставлено» - 27 червня 2023 року 15:47:49.

Відповідно до довідки про не доставлення SMS, SMS - повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій» по справі №761/17844/19одержувачу ОСОБА_1 на номер НОМЕР_1 не доставлено з причин: абонент тимчасово недоступний (судове засідання було призначено на 05 липня 2023 року).

Згідно довідки про доставку SMS - повідомлення, судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 на 11 жовтня 2023 року по справі №761/17844/19 сформовано 29 серпня 2023 року, проте відомості у графі «Доставлено» - відсутні.

Згідно протоколу судового засідання від 11 жовтня 2023 року по справі було прийнято клопотання представника ОСОБА_1 про приєднання документів до матеріалів справи та оголошено у справі перерву до 14 листопада 2023 року.

Колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про направлення судової повістки та, відповідно, повідомлення сторони позивача про судове засідання, яке було призначено на 14 листопада 2023 року.

За таких обставин відсутні підстави стверджувати про належність повідомлення позивача у два останні судові засідання.

Враховуючи предмет спору, тривалий розгляд справи та процесуальну поведінку позивача, апеляційний суд дійшов висновку про те, що залишення в силі ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду буде проявом надмірного формалізму та призведе до обмеження доступу ОСОБА_1 до правосуддя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба