печерський районний суд міста києва
пр. № 2-4558/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за догором надання правової допомоги,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 235/2024 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17 квітня 2024 року у розмірі 21 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторонами укладено вказаний договір, відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати наступну правову допомогу: підготовка та подача апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва по справі № 754/15600/20-ц за позовом AT КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості. Відповідач не виконав своїх зобов`язань по договору у повному обсязі, зокрема оплатив надану правову допомогу частково, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

03 грудня 2024 року вказана позовна заява, на виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2024 року, надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 10 грудня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

31 жовтня 2024 року суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи.

13 грудня 2024 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку без виклику сторін.

Згідно з частиною першою ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною восьмою ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

17 квітня 2024 року ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 уклали договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 235/2024.

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає а виконавець приймає на себе зобов`язання надати наступну правову допомогу: підготовка та подача апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва по справі № 754/15600/20-ц за позовом AT КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості.

Згідно з п. 1.2 договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 235/2024 від 17 квітня 2024 року клієнт зобов`язався оплатити послуги надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 2.1 вказаного договору визначено що надання правових послуг клієнту здійснюється фахівцем (в т.ч. юристом, адвокатом, помічником адвоката) або декількома фахівцями (в т.ч. юристом, адвокатом, помічником адвоката) виконавця з визначених в п. 1.1 даного договору питань на постійній (абонентській) основі упродовж дії цього договору.

Кількість, об`єм, види та комплекс щомісячно фактично наданих правових послуг не впливає на розмір (суму, вид, вартість) винагороди (гонорару) виконавця, визначену в п. 3.1 цього договору та/або додатку до договору про розмір винагороди (гонорару). Виконавець самостійно визначає фахівців при наданні послуг. Виконавець самостійно визначає фахівців при наданні послуг. Виконавець має право залучати третіх осіб (юристів, адвокатів, спеціалістів, експертів, консультантів та ін.) за окремими договорами з метою досягнення мети даного договору.

Згідно з п. 3.1 договору винагорода (гонорар) за надання правових послуг визначених в п. 1.1 даного договору становить 15 000, 00 грн, яка оплачується клієнтом рівними частинами по 2 500, 00 грн у наступні строки: 19 квітня 2024 року - 2 500, 00 грн, до 19 травня 2024 року - 2 500, 00 грн, до 19 червня 2024 року - 2 500, 00 грн, до 19 липня 2024 року - 2 500, 00 грн, до 19 серпня 2024 року - 2 500, 00 грн, до 19 вересня 2024 року - 2 500, 00 грн.

Згідно з п. 4.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 12 місяців.

Відповідно до п. 4.3 договору виконавець має право розірвати цей договір шляхом односторонньої відмови від договору за наявності однієї з наступних обставин: клієнт вчиняє дії, пов`язані зі справою в порушення чинного законодавства і відмовляється їх припинити, не зважаючи на роз`яснення виконавця, клієнт наполягає на досягненні позитивного результату, який через нові або ново виявлені обставини є об`єктивно недосяжним; клієнт не виконує та/або неналежно виконує свої зобов`язання, передбачені договором, зокрема затримує оплату чергового платежу більш ніж на 3 календарні дні, клієнт всупереч порадам виконавця вчиняє дії, що роблять неможливим досягнення позитивного результату за договором. У випадку не оплати клієнтом чергового платежу або затримки оплати чергового платежу більш ніж на 3 (три) календарні дні договір вважається розірваним в односторонньому порядку автоматично на 4 (четвертий) календарний день, без направлення додаткового повідомлення клієнту. У інших випадках договір вважається розірваним в односторонньому порядку автоматично на 4 (четвертий) календарний день з дня коли виконавцю стало відомо про такий випадок, без направлення додаткового повідомлення клієнту.

Пунктом 4.4. даного договору визначено що за умови дострокового розірвання цього договору з ініціативи клієнта чи односторонньої відмови від договору виконавцем з підстав визначених в п. 4.4. договору клієнт зобов`язаний протягом 7-ми календарних днів оплатити виконавцю грошові кошти в розмірі, що становлять різницю від загальної суми визначеної в п. 3.1 договору та фактично оплачених коштів на виконання цього договору.

Пунктом 5.4 договору визначено що у випадку несвоєчасної оплати суми вказаної в п.3.1 даного договору клієнт сплачує виконавцю штраф в сумі 1 % від неоплаченої суми за кожен день прострочки.

Пунктом 5.5 договору визначено що у випадку не направлення клієнтом виконавцю письмових вимог (претензій, заперечень, листів і т. п.) вважається що клієнт прийняв роботу за договором повністю та без зауважень.

На виконання умов договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 235/2024 від 17 квітня 2024 року позивач повністю виконав свої зобов`язання, а саме надав правову допомогу відповідачу: підготував та подав Київського апеляційного суд апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року у справі № 754/15600/20-ц про стягнення заборгованості.

Факт надання послуг за договором підтверджується копією відзиву на позовну заяву, квитанцією про направлення відзиву на адресу суду, рішенням суду та частковою оплатою відповідача. Крім того, факт надання послуг підтверджується тим що представника відповідача було додано до електронної справи (роздруківка з електронного суду додається).

Відповідач оплатив надані позивачем послуги частково у сумі 5 000, 00 грн, а саме: 18 квітня 2024 року сплачено 2 500, 00 грн; 15 травня 2024 року сплачено 2 500, 00 грн. Призначенням платежу зазначено «за юридичні послуги ОСОБА_2 ». Таким чином, розмір заборгованості відповідача склав 10 000, 00 грн (15 000, 00 грн - 5 000, 00 грн).

В подальшому відповідач порушив умови договору, а саме не здійснив чергові платежі за договором 19 червня 2024 року - 2 500, 00 грн, 19 липня 2024 року - 2 500, 00 грн, 19 серпня 2024 року - 2 500, 00 грн, 19 вересня 2024 року - 2 500, 00 грн.

В зв`язку з цим позивач, керуючись п. 4.3. договору розірвав цей договір, а у відповідача на підставі п. 4.4 договору виник обов`язок протягом 7-ми календарних днів оплатити виконавцю грошові кошти в розмірі, що становлять різницю від загальної суми визначеної в п. 3.1 договору та фактично оплачених коштів на виконання цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору відповідач мав здійснити чергову оплату за договором 19 червня 2024 року, а оскільки оплату проведено не було, з 23.06.2024 р. договір є розірваним автоматично у відповідності з п. 4.3 договору.

У відповідності з п. 4.4 договору 30 червня 2024 року відповідач мав оплатити позивачу грошові кошти в розмірі, що становлять різницю від загальної суми визначеної в п. 3.1 договору та фактично оплачених коштів на виконання цього договору.

Крім того у відповідності з п. 5.4 договору позивачем нараховано штраф у сумі 11 000, 00 грн, з розрахунку 10 000, 00 грн (сума боргу) х 1 % = 100, 00 грн у день. 1000, 00 х 110 днів прострочення = 11 000, 00 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача складає 21 000, 00 грн.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Згідно з частиною першою, другою ст. 15 ЦК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано також статтею 59 Конституції України.

У відповідності з частиною другою ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається.

Згідно з ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший Інтернет ресурс.

Відповідно до частини першої ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частиною першою, другою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За правилами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з положенням частини першої ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Також, згідно з частиною другою ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат. 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Аналогічної правової позиції дотримується Велика палата Верховного Суду в додатковій постанові від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19

Велика Палата Верховного Суду (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21) зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України (п. 128 постанови).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (п. 133 постанови).

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті ЗО Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п. 134 постанови).

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат (п. 140 постанови).

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару) (п. 141 постанови).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару (п. 142 постанови).

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис (п. 144 постанови).

Згідно п. 3.1 Договору про надання правової допомоги за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком до цього Договору.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір 1 211, 20 грн, згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

05 червня 2023 року між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Сікорською І. С. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правової допомоги розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

У відповідності до додатку до договору про надання правової допомоги від 20 вересня 2024 року сторони погоджують надання адвокатом юридичних послуг з професійної правничої допомоги клієнту щодо складання, оформлення та подання позовної заяви про стягнення зі ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості. Загальна вартість правової допомоги, вказаної в п. 1.1 даного додатку, складає 10 000, 00 грн.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором № 235/2024 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 17 квітня 2024 року у розмірі 21 000, 00 грн, судовий збір - 1 211, 20 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова