Справа № 163/2870/24
Провадження № 2/163/115/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.,

з участю секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши в підготовчому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Климович Т.Д. просить ухвалити рішення про визнання позивача власником розташованих по АДРЕСА_1 житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку набувальної давності.

Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що у вказаному житловому будинку за спільною домовленістю з ОСОБА_2 позивач зі своєю родиною проживає з 1996 року по цей час. Упродовж усього цього часу позивач доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку, відкрито володіє та користується цим майном. ОСОБА_2 померла, а особи, які б претендували на це майно, відсутні. З урахуванням наведених обставин, а також з огляду на відкрите, добросовісне, безперервне володіння і користування позивачем житловим будинком понад 10 років, вважає наявними підстави для визнання позивача власником цього майна за набувальною давністю.

В підготовче засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача подала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її та позивача відсутності.

Від Рівненської сільської ради електронною поштою надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

За таких обставин суд провів підготовче засідання в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідженням викладених у позові фактичних обставин справи встановлено їх відповідність наявним у справі письмовим доказам та вимогам закону.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Згідно із ч.1 ст.344 ЦК України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років …, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З витягу з погосподарської книги № 6 за 1991-1996 роки, виданого Рівненською сільською радою 30 серпня 2024 року за № 281, вбачається, що власником житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , була ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Рівне Любомльського (нині Ковельського) району Волинської області, що доводиться повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 21.02.2025 №8.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.02.2025 № 80209589 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Інформацією про осіб, які проживали разом із ОСОБА_2 на день смерті, Рівненська сільська рада не володіє, про що свідчить відповідь сільської ради від 10.02.2025 за № 156/06/28/2-25, надана на виконання ухвали суду від 24 грудня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований у вищевказаному житловому будинку з 13 жовтня 1998 року, що підтверджується копією його паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та виданим 30.08.2024 адміністратором відділу ЦНАП Рівненської сільської ради витягом № 282.

Цим же витягом стверджено, що разом із позивачем у цьому житлі зареєстровані члени його сім`ї (дружина та діти).

Починаючи з 1996 року та по цей час в погосподарських книгах власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 записаний позивач ОСОБА_1 .

За інформацією з Державного реєстру речових прав від 18.12.2024 № 408762425 житловий будинок за вищевказаною адресою на праві власності у встановленому порядку не зареєстрований.

Копіями договору на користування електричною енергією для побутових потреб, укладеного 23 вересня 2008 року між ВАТ «Волиньобленерго» та позивачем ОСОБА_1 , рахунком на оплату електроенергією доводиться те, що позивач є споживачем електроенергії за місцем проживання по АДРЕСА_1 .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 року по справі № 910/17274/17 вказала, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Наявними у справі письмовими доказами підтверджено відповідність фактичних обставин справи усім вищенаведеним критеріям, оскільки у справі достатньо доведено, що позивач, будучи належним суб`єктом, добросовісно, відкрито та безперервно користується і володіє упродовж більше 10 років житловим будинком з господарськими спорудами і будівлями по АДРЕСА_1 .

Обставини, за яких позивач вселився і користується житловим будинком з господарськими спорудами по даний час, свідчать про його добросовісність володіння цим майном.

Дослідженими доказами об`єктивно доведене безперервне поводження позивача із цим майном, яке за своїми ознаками притаманне власнику.

Інших осіб, які претендують на це майно або ж проявляли до нього певний майновий інтерес у справі не встановлено.

Крім цього, відумерлим або безхазяйним указане нерухоме майно у встановленому порядку не визнавалось.

Враховуючи вищенаведені положення матеріального закону та фактичні обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог.

Понесені у справі судові витрати слід залишити за позивачем згідно зробленої ним заяви.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 в порядку набувальної давності власником нерухомого майна, що розташоване по АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку, двох прибудов, двох господарських будівель, вбиральні, огорожі, колодязя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивача ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач Рівненська сільська рада; місце знаходження вулиця Шкільна 2, село Рівне Ковельського району Волинської області; .

Головуючий : суддя О.С. Павлусь