ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1314/23Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М.
Провадження № 22-ц/817/181/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу № 608/1314/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року (ухвалене суддею Запорожець Л.М., повний текст якого складено 15 листопада 2024 року) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування непрацездатного батька,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_4 , (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Захарчук Юрій Володимирович, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач 1, апелянт 1), ОСОБА_6 (далі - відповідач 2, апелянт 2) про стягнення витрат на лікування непрацездатного батька.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_4 з 06 листопада 1982 року перебував в шлюбі з ОСОБА_7 , в якому народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2004 року вказаний шлюб розірвано.

В 2003 році позивач захворів і в 2006 році йому встановлено третю групу інвалідності загального захворювання. Після тривалого лікування з 26 липня 2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності загального захворювання довічно. У зв`язку із тяжкою хворобою ОСОБА_4 з 17 по 25 січня 2022 року на лікування витратив 24538.67 грн.

Позивач зазначає, що відповідачі мають достатній заробіток, щоб надати кошти на лікування своєму батьку.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витрати, пов`язані з лікуванням позивача, по 12269.33 грн з кожного.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати, пов`язані з лікуванням, по 12269.33 грн з кожного.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах яких діє адвокат Крива Ірина Ігорівна, подали на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказують, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при винесенні рішення застосовано статтю 203 СК України, в той час як вказана стаття не передбачає стягнення з повнолітніх дітей всіх витрат на лікування батьків.

Також, судом не було, що згідно рішення Чортківського районного суду від 25 березня 2016 року у справі №608/14/16-ц відповідачі вже сплачують аліменти на утримання батька в розмірі 500 грн з кожного, щомісячно. Крім цього, дохід позивача за 2022 рік (заробітна плата, пенсія, орендна плата, аліменти від повнолітніх дітей) становить 106218.18 грн.

Таким чином, розмір коштів, які позивач просить стягнути, складає приблизно 25% від його доходу, що свідчить про те, що у позивача достатньо особистих доходів для покриття витрат на лікування. Також позивачем не доведено жодними доказами потребу в матеріальній допомозі та неможливість оплатити своє лікування.

Більше того, стягнення з відповідачів витрат на лікування позивача покладає непомірний тягар на відповідачів за необхідності утримувати свої сім`ї, ставлячи при цьому дітей відповідачів у нерівне положення порівняно з їхнім батьком, що порушує принцип регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У зв`язку з викладеним просять рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

17 січня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_4 , а інтересах якого діє адвокат Захарчук Юрій Володимирович, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, в тому числі сплачувати додаткові витрати батьків на лікування. Зазначає, що загальна сума доходів позивача за 2022 рік, з урахуванням податків та зборів, становить 86571.92 грн. На думку сторони позивача, матеріальне становище дітей жодним чином не впливає на їх обов`язок сплачувати додаткові кошти на лікування батьків. Також при цьому не мають значення і доходи батьків.

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_4 з 06 листопада 1982 року перебував в шлюбі з ОСОБА_7 , в якому народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідними свідоцтвами про народженнями.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2004 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2016 року у справі №608/14/16-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання батька, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 26 грудня 2015 року і до зміни майнового стану сторін.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 26 грудня 2015 року і до зміни майнового стану сторін.

Вказане судове рішення набрало законної сили 05 квітня 2016 року.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2016 року у справі №608/14/16-ц встановлено, що позивач є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання, відповідачі коштів на утримання непрацездатного батька не надають, він проживає один, пенсії на лікування йому не вистачає.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2018 року у справі № 608/399/18 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Вказане судове рішення набрало законної сили 13 листопада 2018 року.

В даному судовому рішенні зазначено, що Законом не передбачено збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків, а посилання позивача ОСОБА_4 на статтю 192 СК України, як на підставу задоволення його позовних вимог, є безпідставними.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі № 608/679/19 апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року скасовано. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення витрат на лікування, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на лікування - по 4528.70 грн з кожного.

Вказане судове рішення набрало законної сили 16 січня 2020 року.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі №608/679/19 встановлено, що позивач отримує щомісяця пенсію та аліменти, які стягуються з відповідачів за рішенням суду. Відповідачі по справі - сини позивача, є працездатними особами, тривалий час перебувають за кордоном, де постійно проживають. Згідно із наданими позивачем квитанціями та чеками про оплату придбаних ліків за період 04 березня 2017 року - 19 листопада 2018 року, які призначені лікарями у медичних виписках щодо лікування хвороби, пов`язаної із інвалідністю, ним загалом сплачено 9057.41 грн.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року у справі №608/441/20 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення витрат на лікування, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на лікування - по 6297.56 грн з кожного.

Вказане судове рішення набрало законної сили 22 грудня 2020 року.

Даним рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року встановлено, що в 2003 році ОСОБА_4 захворів і в 2006 році йому надано третю групу інвалідності загального захворювання. Після тривалого лікування з 25 серпня 2016 року йому надано другу групу інвалідності загального захворювання, довічно. Згідно поданих позивачем медичних документів з призначеними медичними препаратами, витрати на лікування за 2019 рік становили 12595.12 грн. Позивач ОСОБА_4 отримує пенсію по інвалідності, аліменти в розмірі 1000 грн щомісячно, має у власності житлові будинки та земельну частку (пай), яку здає в оренду, може працювати та отримував декілька місяців заробітну плату. Крім того встановлено, що батьком ОСОБА_8 є ОСОБА_5 , а тому останній має обов`язок щодо її утримання. ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому має обов`язок щодо їх утримання.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно судового наказу Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2022 року у справі №608/294/22 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 доходів платника аліментів, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2022 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки ПСП «Ягільниця-В» від 01 березня 2023 року №9 вбачається, що ОСОБА_4 уклав договір з ПСП «Ягільниця-В» на земельну ділянку площею 1.1721 га та за 2022 рік йому нараховано орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 6600 грн.

Згідно довідки про доходи №781785 від 24 лютого 2023 року, виданої Чортківським об`єднаним управлінням ПФУ в Тернопільській області, вбачається, що ОСОБА_4 за період 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року отримав пенсійні виплати в розмірі 36943.28 грн.

Відповідно до довідки про доходи КПТМТОР «Тернопільтеплокомуненерго» №313/06 від 20 квітня 2023 року ОСОБА_4 працює на посаді оператора котельні та за період із січня 2022 року по грудень 2023 року сума нарахованої заробітної плати становить 41643.58 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 грудня 2016 року №74616239 ОСОБА_4 належать житловий будинок, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальна площа 33.2 кв.м., житлова площа 21.6 кв.м., дата державної реєстрації 28 листопада 2016 року.

Згідно відповіді з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно №1139203 від 21 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належать на праві власності чотири об`єкта нерухомого майна:

- земельна ділянка площею 0.0571 га за кадастровим номером :02:001:0133;

- житловий будинок загальною площею 46.3 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 1.1721 га за кадастровим номером :01:007:0096;

- житловий будинок загальною площею 45.2 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 .

З відповіді з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно №1139220 від 21 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) належать на праві власності два об`єкта нерухомого майна:

- нерухоме майно (без зазначення типу) загальною площею 57.6 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1 ;

- домоволодіння загальною площею 71.7 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно №1139220 від 21 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) належить на праві власності нерухоме майно (без зазначення типу) загальною площею 57.6 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1 .

Довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0623463 від 26 липня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_4 встановлена друга група інвалідності, довічно.

Із заключення ЛКК №3/499 КНП «ЦПММСД» Чортківської від 02 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 за станом здоров`я потребує постійного медикаментозного лікування.

Стороною позивача подано ряд виписок із медичної карти стаціонарного хворого, згідно яких ОСОБА_4 періодично проходив лікування в медичних закладах у 2022-2023 роках, а також проходив обстеження, в тому числі ультразвукова діагностика та магнітно-резонансну томографію. На підтвердження факту придбання ліків у 2022-2023 роках позивач надав фіскальні чеки.

Також судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що відповідачі є працездатними особами та перебувають на постійному місці проживання за межами України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України). Зазначені норми права не передбачають врахування прожиткового мінімуму, встановленого законом, як обов`язкової умови для стягнення аліментів.

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 203 СК України дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком особами з інвалідністю, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:

1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);

2) непрацездатність матері, батька;

3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18.

В пункті 21 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено судам, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_4 посилався на те, що у зв`язку із тяжкою хворобою позивача з 17 січня 2022 року по 25 січня 2022 року ним на лікування витрачено 24538.67 грн. Позивач зазначає, що відповідачі мають достатній заробіток, щоб надати кошти на лікування своєму батьку.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що позивач є людиною похилого віку (66 років), особою з інвалідністю другої групи, отримує пенсію, заробітну та орендну плату, аліменти на своє утримання від повнолітніх дітей, має у власності дві земельні ділянки та два житлових будинки. В той же час, позивач має ряд захворювань та потребує постійного лікування, а витрати на лікування за 2022 рік (з 17 січня 2022 року по 25 січня 2022 року) становили в розмірі 24538.67 грн, які, на думку колегії суддів, є значними. Крім того, у позивача більше немає інших повнолітні дітей, окрім відповідачів.

Отже, позивач має необхідність у матеріальній допомозі з боку своїх повнолітніх дітей.

Таким чином правильним є висновок суду першої інстанції про те, що існують правові підстави для стягнення з повнолітніх витрат на лікування батька, який хворіє.

Разом з тим, задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_4 , місцевим судом в повній мірі не враховано матеріальне становище сторін, зокрема, те що позивач отримує чотири види доходів (заробітна плата, пенсія, орендна плата, аліменти на утримання непрацездатного батька), має у власності два житлових будинки та земельні ділянки. В той час, в матеріалах справи відсутні відомості про доходи відповідачів. При цьому відповідачі також зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та позивача згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2016 року у справі №608/14/16-ц на загальну суму 1000 грн щомісячно.

Більше того, апеляційний суд враховує, що позивач в 2022 році почав проводити добудову до свого житлового будинку, в той час, коли звертався до суду із позовами до своїх повнолітніх дітей про стягнення витрат на його лікування (справи № 608/679/19, №608/441/20, № 608/1314/23).

Також відсутні відомості, що ОСОБА_4 звертався із заявами до відповідних органів влади щодо призначення йому державних пільг та субсидій, в зв`язку із перебуванням у скрутному матеріальному становищі.

Апеляційний суд враховує, що у позивача у власності є житлові будинки та земельні ділянки, які він може відчужити та відповідно отримати грошові кошти на своє лікування.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягнення витрат на лікування батька до 4000 грн, які слід стягнути з відповідачів порівну, оскільки такий розмір буде відповідати принципам справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства та не буде створювати непомірний тягар для відповідачів за необхідності утримувати свої сім`ї, в яких є неповнолітні діти.

Доводи позивача про те, що матеріальне становище не впливає на обов`язок дітей щодо утримання своїх непрацездатних батьків колегія суддів відхиляє, оскільки обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. При цьому, як при визначенні розміру аліментів на утримання батьків, так і при стягненні витрат, пов`язаних з лікуванням, необхідно враховувати матеріальний та сімейний стан сторін, оскільки саме такі критерії визначенні Главою 17 Розділу ІІІ СК України.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду, зменшивши розмір стягнення витрат на лікування батька з розміру 24538.67 грн до 4000 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно позовних вимог, ціна позову у даній справі становила 24538.67 грн. Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 4000.00 грн, в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 16.3 % (4000*100 / 24538.67).

Однак, позивач ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Із квитанцій № 8757-9635-1951-5394 від 12 грудня 2024 року (536.80 грн) та № 9504-4485-8739-9700 від 12 грудня 2024 року (268.40 грн) вбачається, що відповідач ОСОБА_5 за апеляційний розгляд даної справи сплатив судовий збір на суму 805.20 грн.

Із квитанцій № 5143-5852-0692-3056 від 12 грудня 2024 року (536.80 грн) та № 4053-6083-3793-0257 від 12 грудня 2024 року (268.40 грн) вбачається, що відповідач ОСОБА_6 за апеляційний розгляд даної справи сплатив судовий збір на суму 805.20 грн.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, в силу статті 141 ЦПК України за розгляд справи суді апеляційної інстанції підлягають розподілу судові витрати в сумі 1610.40 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 1610.40 * 16.3 % = 262.50 грн.

За таких обставин, сплачений відповідачами судовий збір в розмірі 1347.90 грн (1610.40 - 262,50) за розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції, необхідно компенсувати їм за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, по 673.95 грн кожному.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2024 року - змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з лікуванням батька - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані з лікуванням батька, в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, а саме по 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Компенсувати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір, сплачений ними за апеляційний розгляд даної справи, у розмірі по 673 (шістсот сімдесят три) гривні 95 копійок кожному».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 21 лютого 2025 року.

Реквізити сторін:

Позивачка: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак