Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6128/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 10.07.2007 року між позивачкою, ОСОБА_1 , та відповідачем, ОСОБА_2 , було укладено шлюб.

Від даного шлюбу у них народилося четверо спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

18.10.2021 рокурішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі №299/4535/21 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили.

27.09.2022 року рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі № 299/4325/22позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину щомісяця, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду 24.08.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка вказує, що відповідач не виконує обов`язку щодо утримання своїх чотирьох дітей, аліменти, які визначені рішенням суду у розмірі 1500 грн. на кожну дитину не сплачує, матеріальним та моральним становищем дітей не цікавиться, вихованням дітей не займається. Зі слів позивачки відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, агресивний, вживає нецензурну лексику.

Станом на сьогодні матеріальне становище позивачки істотно погіршилося, оскільки аліменти у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, що стягуються з відповідача є недостатнім для забезпечення дітей всім необхідним. Слід враховувати, що діти подорослішали та потребують більшого матеріального забезпечення, у зв`язку з війною в Україні істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до нього та з урахуванням вікових особливостей дітей зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення.

З вказаних підстав просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_5 та в подальшому стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 4000 гривень щомісяця на кожну дитину.

Також вказує, що відповідач починаючи з серпня 2022 року аліменти на утримання дітей не сплачує, у зв`язку з чим на день подачі позову у нього утворилася заборгованість у розмірі 144 000,00 грн.

Відповідно розмір пені за несплачені аліменти становить - 131040,00 грн.(сто тридцять одна тисяча сорок гривень 00 копійок), які просить стягнути з відповідача.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 - колишній чоловік позивачки, батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Місце перебування відповідача позивачці невідомо. Відповідач самоусунувся від участі в житті дітей, здоров`ям, життям та успіхами дітей не цікавиться вже більше 5 років. Аліменти на утримання дітей не платить. Станом на квітень 2024 року сукупний розмір заборгованості становить 121400 гривень.

Проживання дітей з позивачкою, матір`ю, відповідає інтересам неповнолітніх дітей.

В даному випадку саме мати здійснює належний догляд та утримання дітей.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №360 від 24.02.2024 року, яка видана ОСОБА_1 , мешканці АДРЕСА_1 , її сім`я складається з наступних осіб: ОСОБА_3 , син, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , син, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відносини дітей та відповідача мають негативний характер, одночасно наявність батьківських прав породжує цілий ряд юридично значимих обставин у правовідносинах, що стосуються дітей. Наявність батьківських прав у відповідача, який самоусунувся від участі в житті дітей та має до них негативне відношення є негативним фактором для самих дітей.

Посилаючись на те, що відповідач самостійно усунувсь від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально дітей не забезпечує, не цікавиться їх здоров`ям, вихованням та навчанням, не проявляє жодної батьківської любові до них, просить позбавити Відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Виноградівського районного суду від 13.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Правом подати відзив на позов у встановлений строк відповідач не скористався.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, згідно якої у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, а також через оголошення на сайті Виноградівського районного суду веб-портал судова влади України. Заперечень проти позову відповідач не подав, жодних клопотань від його імені на адресу суду не надходило.

Суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті та керуючись ст.280 ЦПК України, за клопотанням представника позивача, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи без їх з позивачкою участі. Позовні вимоги підтримують в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просить позов задоволити.

Представник третьої особи: органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області області, в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання в якому просить розгляд справи провести без участі представника. Також, зважаючи на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, орган опіки і піклування вирішив рекомендувати позбавити його батьківських прав, про що подав відповідний висновок.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

10.07.2007 року між позивачкою, ОСОБА_1 , та відповідачем, ОСОБА_5 , було укладено шлюб.

Від даного шлюбу у сторін народилося четверо спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14-17).

18.10.2021 рокурішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі №299/4535/21 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.12-12зв.).

27.09.2022 року рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі № 299/4325/22позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину щомісяця, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду 24.08.2022 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.18-18 зв.)

Відповідач починаючи з серпня 2022 року аліменти на утримання дітей не сплачує, у зв`язку з чим на день подачі позову у нього утворилася заборгованість у розмірі 144 000,00 грн, про що свідчить Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 30.07.2024 року, ВП № НОМЕР_2 (а.с.19).

Відповідно до довідки про склад сім`ї №360 від 24.02.2024 року, яка видана ОСОБА_1 , мешканці АДРЕСА_1 , її сім`я складається з наступних осіб: ОСОБА_3 , син, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , син, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області № 02.1-15/5345 від 18.11.2024 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дітей має місце протягом тривалого часу, що було підставою для висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити його батьківських прав.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів та пояснень сторін у судовому засіданні.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод дітей, а відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо своїх дітей.

Через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дітьми втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Батько дітьми не цікавиться, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до них, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Крім того, така поведінка батька суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Вказані принципи відповідач, як батько, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

З матеріалів справи також вбачається, про численні притягнення відповідача до адміністративної та кримінальної відповідальності, про що свідать: копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.03.2016 року по справі № 299/116/16-ц; копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15.11.2019 по справі №299/3477/19; копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.05.2021 року по справі № 299/2396/21; копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.07.2021 року по справі № 299/3405/21; копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.10.2021 року по справі № 299/4028/21; копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.11.2021 року по справі № 299/4782/21; копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.11.2022 року по справі № 299/4949/22; копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2022 року по справі №299/5238/224 копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.10.2022 року по справі № 299/4534/22; копія постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.07.2023 року по справі № 299/3956/23; копія ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.04.2024 року по справі № 299/6243/21 про оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розшук (а.с. 20-28, 31-38).

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, дітьми не займався, не піклувався про них, матеріально не утримує, на час розгляду справи не проявляє інтересу до стану їх здоров`я та навчання, не цікавиться ї фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим слід позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).

Вирішуючи позов в частині зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини, суд враховує наступне.

27.09.2022 року рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі № 299/4325/22позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину щомісяця, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду 24.08.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Як вказано в позовній заяві та підтверджено у судовому засіданні, витрати на утримання дітей зросли. Значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки. Розмір аліментів, які стягується з відповідача недостатній для належного утримання дитини.

Звертаючись до суду, в обґрунтування позову позивач зазначила, що діти потребують більших матеріальних витрат ні ж ті, що передбачалися раніше, тому дані обставини є підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що передбачено ст.7 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання дитини має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначає законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду та вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1, 2 ч.3 ст.181 СК України, визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №372/2393/17.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

При розгляді позову із зазначених підстав, застосуванню підлягають не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов"язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів слід з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров"я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відповідачем не наведено обставин щодо зміни його сімейного стану або перебування на його утриманні інших осіб, а також не зазначено відомостей про його дохід, оскільки будь-яких доказів, що підтверджували б дані обставини суду не надано.

Разом з тим, суд вважає, що виходячи із вимог ч.1 ст.192 СК України, у системному зв`язку положенням ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки утримання неповнолітньої дитини в її віці потребує додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, визначений у 2022 році розмір аліментів, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дітей, зокрема, для їх належного забезпечення повноцінним харчуванням, одягом, навчанням та розвитку.

Судом встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв`язку із збільшенням вікових потреб дітей, витрати, які несе позивач на їх утримання перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв`язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується.

Отже, судом встановлено обставини, які надають можливість збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача.

Дані обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду, є істотними та достатніми для зміни визначеного за судовим рішенням розміру аліментів та можуть слугувати самостійною підставою для зміни їх розміру.

З урахуванням встановлених судом обставин та наведених правових норм, суд вважає можливим змінити розмір стягнення аліментів.

За правилами ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час, ст.192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців, окрім дитини, не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Одночасно суд бере до уваги, що платник аліментів може надавати матеріальну допомогу та вважає, що їх необхідно стягувати в твердій грошовій сумі, відповідно до ст.184 СК України, в розмірі по 3000 грн. щомісячно, на кожну дитину, що не буде надто обтяжливим для відповідача.

При цьому, суд виходить і з того, що як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Вирішуючи питання про початок стягнення збільшеного розміру аліментів, суд виходить з того, що аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Виноградівського районного суду від 27.09.2022 року, а предметом судового розгляду є зміна розміру аліментів, то в даному випадку змінений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду.

Вирішуючи вимогу позивачки про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд приходить до наступного висновку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач починаючи з серпня 2022 року аліменти на утримання дітей не сплачує, у зв`язку з чим на день подачі позову у нього утворилася заборгованість у розмірі 144 000,00 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 30.07.2024 року, ВП № НОМЕР_2 (а.с.30).

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, розмір пені становить 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені але не більше 100 % заборгованості.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року (справа № 572/1762/15ц, провадження № 14-37цс18), викладено правову позицію, відповідно до якої неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1% (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 09 листопада 2022 року у справі № 754/4461/21).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Відповідач не скористався своїм правом бути присутнім під час розгляду справи, доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, суду не надав, а від так виникнення заборгованості з сплати аліментів з його вини є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України

Розрахунок загальної суми неустойки (пені) за кожен день прострочення за несплату або несвоєчасну сплату аліментів відповідно до висновків Великої Палати ВС (станом на день проведення розрахунку заборгованості) за період з серпня 2022 року по липень 2024 року:

Серпень 2022 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 700 (кількість днів прострочення)=42000 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Вересень 2022 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 670 (кількість днів прострочення) = 40200 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Жовтень 2022 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 639 (кількість днів прострочення) = 38340 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Листопад 2022 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 609 (кількість днів прострочення) = 36540 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Грудень 2022 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 578 (кількість днів прострочення) = 34680 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Січень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 547 (кількість днів прострочення) = 32820 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Лютий 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 519 (кількість днів прострочення) = 31140 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Березень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 488 (кількість днів прострочення) = 29280 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Квітень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 458 (кількість днів прострочення) = 27480 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Травень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 427 (кількість днів прострочення) = 25620 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Червень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 397(кількість днів прострочення) = 23820 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Липень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 366 (кількість днів прострочення) = 21960 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Серпень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 335 (кількість днів прострочення) = 20100 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Вересень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 305 (кількість днів прострочення) = 18300 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Жовтень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 274 (кількість днів прострочення) = 16440 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Листопад 2023 року- 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 244 (кількість днів прострочення) = 14640 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Грудень 2023 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 213 (кількість днів прострочення) = 12780 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Січень 2024 року- 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 182 (кількість днів прострочення) = 10920 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Лютий 2024 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 153 (кількість днів прострочення) = 9180 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Березень 2024 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 122 (кількість днів прострочення) = 7320 грн. Пеня - 6000,00 грн.

Квітень 2024 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 92 (кількість днів прострочення) = 5520,00 грн. Пеня - 5520,00 грн.

Травень 2024 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 61 (кількість днів прострочення) = 3660,00 грн. Пеня - 3660,00 грн.

Червень 2024 року - 6000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 31 (кількість днів прострочення) = 1860,00 грн. Пеня - 1860,00 грн.

Відповідно розмір пені за несплачені аліменти становить - 131 040, 00 грн.(сто тридцять одна тисяча сорок гривень 00 копійок), які необхідно стягнути з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір.

На підставі ст.164, 182 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_2 ,накористь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та стягувати аліменти в розмірі по 3000 гривень, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_2 , накористь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з серпня 2022 року по липень 2024 року включно у розмірі 131 040,00 грн. (сто тридцять одна тисяча сорок гривень 00 копійок.).

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_2 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , сплачений нею судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місцепроживання: 90300, Закарпатська область, Берегівський район в дохід держави 1211,20 гривень судового збору.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо