Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2659/24

Номер провадження 2/348/152/25

12 лютого 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді О.Ю.Максименко

за участю секретаря судових засідань О.Р.Боєчко

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку,

У с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної часткової власності, по якому було батьками проведено ідеальний поділ, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.03.2005 та витягом з державного реєстру речових прав. Земельна ділянка під будинком та господарські споруди між ними теж поділені. Однак, по даний час не здійснено реальний поділ житлового будинку, так як відповідачка відмовляється його здійснити в добровільному порядку, хоча реально житловий будинок між ними давно поділено зведенням глухої стіни, але документально реальний поділ не зафіксовано по даний час. У зв`язку з чим вони перебувають в неприязних відносинах та між ними часто виникають спори щодо порядку користування домоволодінням та з інших причин. На належну йому половину житлового будинку АДРЕСА_1 він виробив технічний паспорт, але йому відмовляють у відкритті окремого погосподарського номера, посилаючись на спільну часткову власність та відсутність реального поділу житлового будинку. Відповідачка продовжує користуватися більшою частиною будинку, яка перевищує її частку. Оскільки сторони добровільно майно поділити не можуть, позивач просить поділити житловий будинок АДРЕСА_1 в натурі між власниками, виділивши ОСОБА_3 у власність за технічним паспортом коридор № 1 площею 20,7 кв.м., комору № 2 площею 8 кв.м., кухню № 3 площею 18,1 кв.м., житлову кімнату № 4 площею 18,6 кв.м..

Позивач у судове засідання не з`явився.

Представник позивача адвокат Романко В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_3 на праві власності належить половина домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.03.2005, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину на праві приватної власності належить 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 користується коридором 20,7 кв.м, коморою 8,0 кв.м., кухнею 18,1 кв.м. та житловою кімнатою 18.6 кв.м. (а.с.7-11).

Відповідно до звіту про оцінку майна, оціночна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , становить 544659,00 грн (а.с.19-29).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.07.2024 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення порушень правил добросусідства та усунення порушень, задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 знести туалет, що знаходиться на відстані 1 м від межі з домогосподарством ОСОБА_3 та на відстані приблизно 5 м до колодязя питного, який розташований на АДРЕСА_1 (а.с.37).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві спільної часткової власності 1/2 частка будинку за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с. 53) та на праві спільної часткової власності 1/2 частка будинку за адресою АДРЕСА_1 на лежить ОСОБА_4 (а.с. 54).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2 ст. 318 ЦК України).

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно із ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ майна в натурі, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладення договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у спорах про поділ в натурі учасникам спільної часткової власності, може бути виділено відокремлену частину майна, що є спільною частковою власністю, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до п. 6 вищенаведеної постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину.

Визначальним для виділу частки або поділу майна, що є спільною частковою власністю в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування даним майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Отже, враховуючи добровільну позицію сторін, суд доходить переконання про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову,

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн (а.с.3), у зв`язку із чим 50 відсотків судового збору (605,60 грн) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а 50 відсотків судового збору (605,60 грн) підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст. 183, 316, 318, 319, 355, 356, 358, 364, 367, 370 ЦК України, ст. 4, 5, 9, 10, 12, 13, 77-81, 89, 142 , 200, 259, 263-265, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Поділити житловий будинок АДРЕСА_1 в натурі між власниками, виділивши ОСОБА_3 у власність за технічним паспортом коридор № 1 площею 20,7 кв.м, комору № 2 площею 8 кв.м, кухню № 3 площею 18,1 кв.м, житлову кімнату № 4 площею 18,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 % сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області, , повернути позивачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , 50 відсотків судового збору, а саме 605,60 грн, сплаченого при поданні позову, за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3213507 від 01.11.2024 (загальний розмір сплаченого судового збору 1211,20 грн).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Романко Василь Михайлович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 338 від 11.05.2000, адреса: майдан Шевченка, 13/13 м. Надвірна Івано-Франківської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О.Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 21.02.2025.