РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року

м. Рівне

Справа № 564/3883/23

Провадження № 22-ц/4815/145/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В.,Шимківа С.С..

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ПАТ «Рівнеобленерго»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2024 року, ухвалене в складі судді Цвіркуна О.С., повний текст рішення складено 25.140.2024 року у справі № 564/3883/23

в с т а н о в и в :

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки

Позов мотивований тим, що 23.08.2023 на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою Рівненська область, Рівненський району Малолюбашанська сільська рада. Вказує, що на момент придбання вказаної земельної ділянки, так і на цей час, жодних обмежень у використанні земельної ділянки зареєстровано не було. На земельній ділянці розташовані три опори з прокладеною по них лінією електропередач ЛЕП 10 кВт. Коли були встановлені вказані опори ні йому, ні попередньому власнику не відомо. Вказує, що попередній власник земельної ділянки, звертався до ПрАТ «Рівнеобленерго» з запитами з метою отримання даних про підтвердження та підставу розміщення вказаних опор на земельній ділянці, однак у відповідь отримував формальні відписки. Також зазначає, що звертався до відповідача з метою вирішення питання розміщення опор на його земельній ділянці, однак результатів це не дало. Вказує, що його право власності на земельну ділянку порушується та протиправно обмежується тим, що частина повітряної лінії електропередачі розташована таким чином, що її охоронна зона розширюється на його земельну ділянку, без його згоди та відповідного договору. Окрім того зазначає, що розміщення трьох опор ліній електропередач здійснено з порушенням правил енергобезпеки та санітарних норм, що у свою чергу створює перешкоди йому у вільному володінні та користуванні земельною ділянкою.

Просив суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, власником якої є він, шляхом зобов`язання відповідача демонтувати за власний кошт три опори повітряної лінії 10 кВт., які розташовані на ній, з перенесенням їх за межі земельної ділянки відповідно до правил безпеки.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :04:012:0149, яка розташована за адресою Рівненська область Рівненський район, Малолюбашанська сільська рада, загальною площею 3,3159 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» демонтувати за власний рахунок три опори повітряної лінії 10 кВт., які розташовані на ній, з перенесенням їх за межі земельної ділянки відповідно до правил безпеки.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також вважаючи, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не порушувались права позивача. Електромережа була прокладена у 1987 році, а отже власники земельної ділянки були обізнані про розташування на ній об`єктів передачі електричної енергії. Позивач, набуваючи у власність земельну ділянку, також був обізнаний про це, оскільки про вказане свідчить зміст договору купівлі-продажу, у якому зазначено, що позивач оглядав земельну ділянку до підписання договору. Вказує, що перелік обмежень охоронних зон чітко визначений законом. Судом не враховано, що на час будівництва лінії електропередач не було встановленого на законодавчому рівні обов`язку щодо реєстрації відомостей про обмеження щодо використання земельної ділянки в державному земельному кадастрі.

Також відповідач наголошував на тому, що у разі бажання позивача зазначені ним електромережі можуть бути перенесені у встановлений законом спосіб на підставі договору та розробленого проекту.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду прийняте у відповідності до ст. 263 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам не відповідає.

Встановлено, що 25.08.2023 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :04:012:0149, площею 3,3159 га, що розташована на території Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-23 від 11.10.2023.

Згідно паспорту повітряних ліній електропередач напругою вище 1 КВ ПЛ10 кВ «Мала Любаша», в тому числі на земельній ділянці з кадастровим номером :04:012:0149, розташовані електричні опори у кількості 3 (три) шт., з прокладеною по них лінією електропередач ЛЕП 10 кВт. №72-13, рік побудови -1987.

Станом на 31 жовтня 2023 року на балансі ПрАТ «Рівнеобленерго» товариства перебуває та обліковується ПЛ10 кВ №72-13, «Мала Любаша». Дата введення в експлуатацію 01.09.1987 року. (а.с.44)

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 25.08.2023, відомості про обмеження щодо використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:012:0149 власником якої є позивач - відсутні та не зареєстровані (п.1.6).

У п.5.5 цього Договору вказано, що відчужувана земельна ділянка візуально оглянута покупцем, будь-яких недоліків, які перешкоджають ви користуванню земельної ділянки за цільовим призначенням на момент огляду не виявлено.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (частини перша та друга статті 78 ЗК України).

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (частина друга статті 95 ЗК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Аналіз наведених норм цивільного та земельного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Крім цього, відповідно до п. «е» ч. 1ст. 91 ЗК Українив ласники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За правилами частини першої статті 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб.

Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Відповідно до вимог ст.111 ЗК України обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження.

Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

Згідно з статтею 112 ЗК України охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.

Охоронними зонами об`єктів енергетики є зона вздовж повітряних і кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля (стаття 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).

Відповідно до частин 1 та 5 статті 22 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» охоронні зони об`єктів енергетики встановлюються вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі та навколо електростанцій, електропідстанцій, струмопроводів і пристроїв, для забезпечення нормальних умов експлуатації об`єктів енергетики, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Охоронні зони електричних станцій і підстанцій, струмопроводів та пристроїв встановлюються на певній відстані за периметром земельної ділянки, на якій ці об`єкти розміщені.

Відповідно до ст. 22 Закону охоронні зони електричних станцій і підстанцій, струмопроводів та пристроїв встановлюються на певній відстані за периметром земельної ділянки, на якій ці об`єкти розміщені.

Згідно ст. 24 Закону розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Правилами охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1455, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, визначено розміри охоронних зоноб`єктів енергетики, зокрема, уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови не відхиленого їх положення на відстань (для повітряних ліній напругою) 10 метрів 3-20 кВ .

Власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики мають право: самостійно господарювати на земельних ділянках з дотриманням установлених обмежень та обтяжень; на відшкодування збитків, завданих внаслідок виконання планових та аварійно-відновлювальних робіт. Власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об`єктів енергетики зобов`язані здійснювати господарську та інші види діяльності на зазначених земельних ділянках з дотриманням вимог цього Закону (стаття 30 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).

Отже, знаходження на земельній ділянці приватної особи електромережі обмежує права такого власника на користування земельною ділянкою, оскільки електромережі згідно із зазначеними нормативно-правовими актами повинні перебувати в охоронній зоні об`єктів енергетики і до такої зони застосовується ряд обмежень.

Убачається, що періодом будівництва та введення в експлуатацію спірної повітряної лінії є 1987 рік. На час будівництва ПЛ-10 кВ фідер 72-13 «Мала Любаша» встановленого на законодавчому рівні обов`язку щодо реєстрації відомостей про обмеження щодо використання земельної ділянки в державному земельному кадастрі не було, а вищезазначена повітряна лінія належала до категорії державного майна та була передана на баланс товариства як правонаступнику енергопостачальної організації.

Державний акт на право власності на земельну ділянку перший власник ОСОБА_3 отримала у жовтні 2004 року, тобто після того, як лінія електропередач була побудована. Отримуючи у власність земельну ділянку, ОСОБА_3 бачила вказану лінію електропередач, погоджувалася на отримання у власність земельної ділянки з такими обмеженнями та з 2004 року не ставила питання про незаконність встановлення лінії електропередач.

Крім того, отримавши 21 січня 2022 року у власність вказану земельну ділянку ОСОБА_4 , а пізніше 21 лютого 2023 року ОСОБА_1 (позивачем) на підставі договорів купівлі-продажу, бачили, що над земельною ділянкою проходить лінія електропередач та встановлені опори та погодилися на набуття у власність такої земельної ділянки з певними обмеженнями.

Незаконність встановлення повітряної лінії 10 кВ позивачем належними та допустимими доказами не доведено.

Таким чином наявні у матеріалах справи докази вказують на те, що позивач набув у власність земельну ділянку з певними обмеження, зумовленими розташуванням на ній електромереж, які стосувалися й попередніх власників землі. Такі обмеження поширюються і на нового власника земельної ділянки, що виключає наявність підстав для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу опор лінії електропередач.

Твердження позивача про те, що у Державному земельному кадастрі були відсутні обмеження щодо земельної ділянки, апеляційний суд відхиляє, оскільки охоронні зони уздовж ліній електропередач встановлені законом, а отже є обов`язковими у будь-якому випадку.

Оскільки земельна ділянка на якій розташована спірна повітряна лінія містить охоронну зону електричних мереж, на неї поширюються обмеження, встановлені ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів та Правилами охорони електричних мереж.

Згідно з п.4.1.37 КСР якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, Замовник має звернутися до ОСР із відповідною заявою. До заяви додається ситуаційний план об`єкта забудови. ОСР має надати вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесення належних йому об`єктів.

Користувач або власник земельної ділянки має розробити проект, у тому числі здійснити заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питань щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розташування об`єктів електроенергетики, а ОСР - узгодити наданий Корстувачем або власником земельної ділянки проект з оформленням технічного рішення.

ОСР на договірних засадах надає замовнику послугу з перенесення визначених проектом об`єктів енергетики, вартість якої визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації.

Вартість проектної документації, що передається замовником ОСР, ураховується в загальній сумі вартості послуги з перенесення об`єктів електроенергетики.

Тобто, на підставі ч. 18 ст. 21 ЗУ «Про ринок електричної енергії», КСР, з метою забезпечення інших споживачів електроенергією та не порушення їх прав на безперебійне отримання електроенергії, підтримання конструктивних елементів обладнання повітряної лінії у безпечному стані, перенесення вказаної повітряної лінії можливе лише за умови дотримання вищевказаної встановленої процедури.

За змістом ст. 18 ЗУ «Про електроенергетику» демонтаж і перенесення спірної електроопори можливе лише за заявою і за рахунок замовника, однак позивач не врегульовував цей спір з відповідачем у позасудовому порядку із врахуванням цієї норми права.

Враховуючи, що позивачем не доведено факт порушення його прав на земельну ділянку з боку відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову .

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2024 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» 1610,40 гривень судового збору понесеного при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 лютого 2025 року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.