Дата документу 11.02.2025
Справа № 334/5866/24
Провадження № 2/334/202/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

установив:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 із вимогою про усунення відповідача від права спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свій позов обґрунтувала тим, що за життя ОСОБА_3 мав проблеми зі здоров`ям, тому потребував постійного догляду. Згідно медичних заключень та епікризів, ОСОБА_3 було діагностовано ішемічну хворобу серця; кардіосклероз атеросклеротичний; цукровий діабет 2 тип. важкої форми, що потребував введення інсуліну; діабетичну дистальну полінейропатію: дисциркуляторну енцефалопатію II ступеня змішаного типу; остеохондроз поперекового відділу хребта з помірним больовим синдромом. Хворів гіпертонічною хворобою більше 20 років. В 2016 році вперше було порушення ритму по типу ФП. Цукровим діабетом хворів більше 10 років, приймав інсулінотерапію. В 2020 році ОСОБА_3 ампутували стопу. Періодично лікувався в стаціонарних умовах в кардіологічному відділенні. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №466444 ОСОБА_3 був інвалідом третьої трупи.

До смерті ОСОБА_3 постійно проживав зі своєю дружиною ОСОБА_1 , яка постійно здійснювала догляд за ним, оскільки сам ОСОБА_3 за життя не міг самостійно здійснювати за собою догляд та потребував сторонньої допомоги.

Основні витрати, щодо оплати медикаментів, препаратів, крапельниць, комунальних послуг, продуктів харчування та усіх інших потреб ОСОБА_3 покладалися на позивача.

ОСОБА_2 , у свою чергу, проживала протягом останніх 15 років за межами України, та не підгримувала зв`язок із батьком, обмежувалася короткими візитами коли перебувала на території України. Враховуючи безпорадний стан, зумовлений тяжкою хворобою, ОСОБА_3 неодноразово звертався до своєї доньки - ОСОБА_2 про допомогу у догляді за ним та надання матеріального забезпечення, однак відповідач систематично ухилялася від надання такої допомоги, спілкування між ними майже не було.

Більше того, з 2022 року ОСОБА_2 постійно проживає на території Російської Федерації.

Жодної допомоги, а саме приділення уваги ОСОБА_3 , догляду за ним, перевірки стану його здоров`я, матеріальної підтримки, допомоги у оплаті обстежень, допомоги у забезпеченні усім необхідним - відповідачем не було здійснено.

У зв`язку із викладеними обставинами, позивач вважає, що наявні підстави визначені ч. 3 ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача від права спадкування.

Відповідач відзиву на позов не надала.

Ухвалою суду від 11.10.2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 30.01.2025 року закрито підготовче засідання у справі, призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні, яке відбулось 11.02.2025 року проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді автомобілю марки CHEVROLET EРІСА, реєстраційний помер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 30.05.2018.

Спадкоємцями першої черги вищевказаного майна стали ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №466444 ОСОБА_3 був інвалідом третьої трупи.

Згідно із повідомленням державного нотаріуса від 29.05.2024 №1080/02-14 Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області заведена спадкова справа №187/2024 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та зроблено відповідний запис про реєстрацію у Спадковому реєстрі.

На момент смерті ОСОБА_3 проживав разом із дружиною ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 , згідно з інформацією наданою Державною прикордонною службою України, покинула територію України 18.07.2021 року і після цього не поверталась.

У судовому засіданні, яке відбулось 23.12.2024 року ОСОБА_1 повідомила суду, що спір ініційовано нею для можливості одноособового оформлення спадщини, адже її донька ОСОБА_2 постійно проживає на території РФ та не має можливості через агресію росії оформити та подати документи на оформлення спадщини.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною другою статті 1223 ЦК України унормовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Положеннями статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1224 ЦК України визначені випадки у яких спадкоємці не мають права на спадкування та можуть бути усунуті від спадкування.

Згідно із пунктом 6 роз`яснень, що містить постанова Пленуму Верховного суду України 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до роз`яснень, які містить пункт 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Аналогічна позиція викладена й у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15, від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 23 липня 2024 року у справі № 702/379/23.

Всупереч вищевказаним положенням законодавства та правових позицій Верховного Суду, позивачем не надано належних та допустимих доказів свідомого ухилення відповідача від здійснення догляду за батьком та потреби батька у такому догляді зі сторони саме відповідача. Більш того, сама позивач у судовому засіданні визнала, що донька мала нормальні відносини із батьком за життя, а зараз прости у такий спосіб хоче оформити спадщину.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 264 ЦПК України закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

У даній справі позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а тому позові слід відмовити.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2025 року.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін