Справа № 683/2363/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/2363/24, 2/683/46/2025 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який вона успадкувала але не оформила після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що Старокостянтинівською державною нотаріальної конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, оскільки згідно свідоцтва про право особистої власності будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 2 грудня 2024 року замінено неналежного відповідача Старокостянтинівську міську раду Хмельницької області на належних ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

В судове засідання позивач не з`явився, його представник подав заяву до суду про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову.

Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , після її смерті єдиним спадкоємцем за законом була ОСОБА_4 , яка оформила частину спадкового майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , спадкоємцями по заповітах є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 , які оформили частину спадкового майна.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4 увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Згідно витягу з погосподарської книги №2 с.Малашівка від 17 квітня 2024 року вищезазначений житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») головою колгоспного двору була ОСОБА_5 та членом ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 через те, що згідно свідоцтва про право особистої власності будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

Однак, враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 було побудовано у 1967 році, відомості про нього внесено у погосподарську книгу Іршиківської сільської ради, згідно свідоцтва про право особистої власності воно належало померлій ОСОБА_5 , наявність технічного паспорту на даний будинок, суд вважає за можливе визнати за позивачем, який є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4 право власності на вищезазначений житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті останньої.

Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: с. Малишівка Хмельницький район Хмельницької області, місце проживання : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя