Провадження № 2/761/3940/2025
24 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина В.О.
при секретарі: Харечко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку суброгації,
У листопаді 2024р. позивач ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив суд:
- стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди, в порядку суброгації 3447,11 грн.; судовий збір у розмірі 3028,0 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,0 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 грудня 2021р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» № 101076013 майнових інтересів власника автомобіля «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , (надалі по тексту - договір страхування), у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 (надалі по тексту - застрахований ТЗ).
22 лютого 2022р. по вул. Сім`ї Хохлових, 11/2, в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода (наді по тексту - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та автомобіля «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2022р. по справі № 761/7254/22, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст. 124 КУпАП.
Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати сплачену суму страхового відшкодування, було проігноровано досудову претензію позивача, останній вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
До судового засідання сторона позивача клопотала перед судом, про розгляд справи у відсутність повноваженого представника позивача. Заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, у судове засідання, відповідач, не з`явився, поважності причин неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов стороною відповідача не подавався.
Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 19 грудня 2021р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір страхування, у відповідності до якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією застрахованого ТЗ.
22 лютого 2022р. по вул. Сім`ї Хохлових, 11/2, в м. Києві сталася ДТП за участю застрахованого ТЗ та автомобіля «Маzda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2022р. по справі № 761/7254/22, відповідача було визнано винним, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Суд вважає, що право вимоги яке виникає в порядку та на умовах передбачених ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням.
Положеннями ст. ст. 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом».
Зокрема положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 27 постанови № 4 від 01 березня 2013р., що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 3447,11 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,0 грн.
Стосовно вимог позивача, в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,0 грн., то в цій частині витрати не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020р. у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020р. у справі № 755/9215/15-ц).
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати, на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Разом з тим, стороною позивача, не було надано до суду відомості про вартість і обсяг наданих адвокатом позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником процесуальних документів, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд дійшов до висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу не підтверджена, а тому в цій частині суддових витрат слід відмовити
Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 256, 512, 514, 993 ЦК України; ст. 27 Закону України «Про страхування», суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» завдану шкоду, в поряду суброгації в розмірі 3447 /Три тисячі чотириста сорок сім/ грн. 11 коп.; судовий збір у розмірі 3028,0 /три тисячі двадцять вісім/ грн.
В решті судових витрат відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 лютого 2025р.

Суддя: