Справа № 466/1896/24 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф.
Провадження № 22-ц/811/3061/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

встановив:

16.02.2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 10000 грн., починаючи з дня звернення до суду та до закінчення навчання.

Свої вимоги позивач ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття.

Вказувала, що донька навчається на першому курсі факультету сходознавства Варшавського університету на денній формі навчання першого ступеня, дата початку навчання - 01.10.2022 року, запланований термін закінчення навчання - 30.09.2025 року, що зумовлює неможливість доньки самостійно заробляти кошти на своє утримання.

До досягнення донькою повноліття, з відповідача стягувались аліменти за рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 18 жовтня 2008 року, однак, з досягненням донькою повноліття такий обов`язок відповідача припинився, відповідач не приймає жодної участі в утриманні доньки, всі витрати, пов`язані з навчанням, розвитком, здоров`ям доньки, позивач несе самостійно.

У зв`язку з навчанням на денній формі навчання, ОСОБА_2 не має можливості працевлаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток, тому на період навчання потребує матеріальної допомоги батьків, яку відповідач не надає, а вона (позивач), будучи особою пенсійного віку, не може самотужки забезпечити дитині належне матеріальне утримання.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2024 року позов задоволено.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, щомісячно, у розмірі 10000 грн., починаючи з дня звернення до суду - з 16.02.2024 року і до закінчення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду оскаржили відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Снігур Г.М., та третя особа ОСОБА_2 , просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Свої доводи відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в матеріалах справи наявна заява доньки ОСОБА_2 , зі змісту якої випливає, що донька навчається в Республіці Польща безкоштовно, отримує стипендію, у вільний час працює та отримує матеріальну допомогу від рідної сестри.

Додає, що рішенням ректора Варшавського університету ОСОБА_2 призначено соціальну стипендію в підвищеному розмірі у сумі 1664 злотих на місяць.

Зазначає, що позивач не виконала свій процесуальний обов`язок по доказуванню, оскільки не надала суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність понесених нею витрат у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки, зокрема, витрат на оплату навчання, харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги ту обставину, що він ( ОСОБА_1 ) з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року не отримує доходу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 03.04.2024 року, та копією трудової книжки НОМЕР_1 .

Додає, що на даний час не працює і додаткових джерел доходу не має у зв`язку з гіпертонічною хворобою та психічним розладом на стадії загострення.

Окрім того, звертає увагу, що у нього на утриманні є неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Третя особа ОСОБА_2 в обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що навчається у польському університеті за рахунок державного забезпечення, отримує стипендію, має підробіток, тому не потребує фінансової допомоги від батьків.

Окрім того, зазначає, що батько ОСОБА_1 не має змоги її утримувати, оскільки має борги по аліментах у розмірі 100000 грн., у нього на утриманні є неповнолітній син, а також він проживає у Харківській області, де поблизу ведуться активні бойові дії, а також має захворювання, яке перешкоджає йому влаштуватись на роботу.

Додає, що в оскаржуваному рішенні суду не зазначено та не вбачається з матеріалів справи, які витрати несе її мати ОСОБА_3 на утримання доньки, на підставі яких можна було б розрахувати приблизну суму аліментів.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.02.2025 року, є дата складення повного судового рішення - 17.02.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.11.2015 року (а.с.16).

Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , ОСОБА_3 є особою пенсійного віку (а.с.6).

Відповідно до довідки №1308- від 17.03.2021 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично перебуває/проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).

Відповідно до довідки №1308- від 17.03.2021 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично перебуває/проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Відповідно до довідки Варшавського університету від 06.06.2023 року (а.с.19-22), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою Варшавського університету, підрозділ: факультет сходознавства Варшавського університету, напрям: сходознавство-синологія, етап навчання: перший курс сходознавства, синологія, етап навчання: перший курс сходознавства, синологія; форма навчання - денна, першого ступеня, 3 роки; дата початку навчання: 01.10.2022 року, запланований термін закінчення навчання: 30.09.2025 року.

Відповідно до рішення ректора Варшавського університету №469164 від 18.03.2024 року (а.с.180-184), ОСОБА_6 призначена соціальна стипендія у підвищеному розмірі на літній семестр академічного року 2023/2024 у розмірі 1664 злотих на місяць. Стипендія виплачувалась протягом 5 місяців (з 01.03.2024 року до 31.07.2024 року).

Відповідно до копії довідки №65, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю третьої групи, яка їй встановлена на період з 12.07.2023 року по 31.07.2025 року (а.с.38).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.57), матір`ю якого є ОСОБА_7 .

Відповідно до копії трудової книжки серія НОМЕР_4 , ОСОБА_1 звільнений з посади заступника директора з загальних питань, згідно з наказом №132/К від 19.09.2022 року (а.с.67).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 03.04.2024 року, в ОСОБА_1 дохід за період з 01 кварталу 2023 року по 04 квартал 2023 року відсутній (а.с.65).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 27.09.2024 року, дохід ОСОБА_1 за період з 01 кварталу 2024 року по 02 квартал 2024 року становить 4000 грн. (соціальні виплати з відповідних бюджетів).

У відповідності до частини першої статті 199 Сімейного кодексу (далі - СК) України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною другою статті 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до частини 3 статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності до частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У відповідності до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання, зокрема, другим з батьків.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Отже, правовий аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, в повній мірі не врахував наведених вище норм матеріального права і, за наявності письмових доказів, які підтверджують відсутність доходу у відповідача, дійшов абсолютно необґрунтованого висновку про можливість відповідача надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням нею навчання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 стабільного доходу не має, на його утриманні є малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відтак, достатніх і допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, матеріали справи не містять, а та лише обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Окрім того, письмовими доказами підтверджено, що донька сторін отримує підвищену стипендію, заявляючи, в тому числі й в апеляційній скарзі, про те, що не потребує фінансової допомоги від батьків, та розуміючи, що в батька немає таких доходів.

Також необхідно зазначити, що донька фактично не проживає з позивачкою, оскільки навчається в іншій державі - Республіці Польща, і жодних доказів на підтвердження матеріальних витрат на доньку, у зв`язку з її навчанням у вказаному вище навчальному закладі, позивачка не надала, як і не надала доказів на підтвердження тієї обставини, що майновий стан відповідача вказує на його спроможність надавати дочці матеріальне утримання, тому суд першої інстанції свої висновки в цій частині не аргументував належним чином.

За встановлених і наведених вище обставин, колегія суддів доходить висновку про недоведеність та безпідставність заявлених позивачкою позовних вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, в порушення вимог статті 263 ЦПК України, наведених вище норм матеріального права в повній мірі не врахував, належної правової оцінки доказам, які були досліджені у суді першої інстанції, не дав, що призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення даного спору, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною сьомою статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, відповідно до статті 141 ЦПК України та враховуючи наслідки розгляду справи апеляційним судом - відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, а також ту обставину, що в силу закону (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), позивач звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ, понесені відповідачем та третьою особою судові витрати по сплаті кожним із них судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1816 грн. 80 коп. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Окрім того, відповідач звернувся з вимогою про стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., понесених за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, докази на підтвердження яких подав відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, а саме: договір про надання професійної правничої допомоги від 16.09.2024 року та додаткову угоду №1 до цього договору, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.09.2024 року, 09.10.2024 року та 10.10.2024 року, а також детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом, згідно з яким, вартість написання апеляційної скарги становить 3000 грн., а тому, лише ця сума підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача, оскільки ознайомлення з матеріалами справи, їх вивчення та огляд судової практики, усні консультації клієнту тощо охоплюється підготовкою апеляційної скарги, відтак, пред`явлення до стягнення інших витрат на суму 4000 грн. є необґрунтованими, тому у стягненні таких необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.2-4, 381-384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 гривень.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1816 гривень 80 копійок.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1816 гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 17 лютого 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич