Провадження №2/447/394/25
Справа №447/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

24.02.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бачуна О.І.,

секретар судового засідання Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Нафтогаз Тепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

Представник позивача подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги в квартиру АДРЕСА_1 , послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на загальну суму 25435,02 грн.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 19.11.2019 №329 ТОВ « Нафтогаз тепло» визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та виконавцем комунальних послуг з постачання гарячої води на території міста Новий Розділ Львівської області. Даним рішенням також погоджено позивачу застосування тарифів на теплову енергію на послуги з постачання теплової енергії та на послуги з постачання гарячої води.

Відповідач є власниками квартири АДРЕСА_1 та до такої позивачем надаються послуги з ПТЕ та ПГВ. Вказана квартира під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання та гарячої води, а отже відповідач є споживачем послуг, наданих позивачем.

Позивачі впродовж опалювальних періодів 2019-2020років, 2020-2021років, 2021-2022років, 2022-2023років, 2023-2024років забезпечено подання теплової енергії споживачам м.Новий Розділ, в тому числі й відповідачу. Вказаний факт підтверджується копією актів про пуск теплоносія до житлового будинку по АДРЕСА_1 .

За адресою АДРЕСА_2 , послуги з управління багатоквартирного будинку надаються КП «Розділжитлосервіс»

Відповідачі у встановленому законом порядку від надання послуг ПТЕ та/або ПГВ не відмовлялися ( не відключалися).

Відповідачі фактично користується послугами, які ТОВ «Нафтогаз Тепло» надає споживачам м.Новий Розділ та відповідачу зокрема, жодних претензій та заперечень щодо отримання послуг якості від відповідача не надходило. Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги та не вносили плату за абонентське обслуговування, в результаті чого утворилася заборгованість на загальну суму 25435,02 грн. Станом на дату звернення до суду відповідач не погасив заборгованість, а тому позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 23.01.2025 у справі відкрито провадження і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, ухвалу про відкриття провадження та копію документів отримав, відзиву не подав.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Суд, заслухавши доводи та міркування учасників справи, з`ясувавши обставини, вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного..

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №329 від 19.11.2019 визначено ТОВ «Нафтогаз Тепло» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.

Відповідно до інформації №341032038 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 .

27.09.2023 на адресу відповідача надіслано вимогу про сплату заборгованості на суму 17108,40 грн.

20.10.2021, 11.11.2022, 03.11.2023року представником ТОВ « Нафтогаз Тепло» складено акти про те, що на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 надано послуги з постачання теплової енергії.

Комісія КП «РЖС» підписала паспорти готовності до роботи в опалюваний період 2021/2022року, 2022/2023року, 2023/2024 будинку АДРЕСА_2 .

05.10.2021року, 05.10.2022, 23.10.2023року складено акти готовності до опалювального періоду будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно із ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Отже, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм Закону споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги якщо вони фактично користувались ними як на виконання умов договору так і отриманих споживачем до укладення відповідного договору.

Верховним Судом України у Постанові від 27 лютого 2019 року, у справі №334/2789/15-ц зазначено, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.

Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу, була підключена до мережі централізованого опалення та гарячої води у опалювальному сезоні 2021-2024 та послуги йому надавалась та ним споживались, а тому споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, отримані ними.

Позиція суду повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 07.07.2020.

Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання по наданню послуг. Доказів протилежного, зокрема, ненадання відповідачу послуг, надання неякісних послуг тощо, судом не встановлено.

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем.

Отже, згідно із зазначеними нормами, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач належним чином надавав послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, однак відповідачі належним чином взяті на себе зобов`язання не виконали, чим спричинили заборгованість перед ТОВ «Нафтогаз Тепло» у сумі 25435,02 грн. Відтак позов ТОВ «Нафтогаз Тепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є підставним та обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00грн.

Керуючись ст.ст. 141,258-259, 263-265, 280-282, ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» заборгованість за надані в квартиру АДРЕСА_1 , послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 25435,02 гривень, з яких:

21242,34грн. в тому числі ПДВ заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії;

1253,18грн. в тому числі ПДВ- заборгованість по платі за абонентське обслуговування ПТЕ;

2159,80 грн. інфляційне збільшення; 779,70 грн. 3% річних.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Нафтогаз Тепло» сплачений судовий збір в сумі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бачун О. І.