Справа № 211/3533/24
Провадження № 2/211/168/25
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдану шкоду в порядку регресу в сумі 130 000,00 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків. В обґрунтування вимог зазначено, що 29 листопада 2020 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Део» державний номерний знак НОМЕР_1 на а/д Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя допустив зіткнення з транспортним засобом «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля засобом «Део» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована за полісом № ЕР200093477. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На підставі заяви потерпілої сторони та страхових актів, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн. Оскільки відповідач керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом, згідно постанови суду від 28.10.2020 по справі № 210/5736/20, то відповідач, як особа, що винна в настанні дорожньо-транспортної пригоди, на підставі ст. 38.1.1 Закону України ОСЦПВВНТЗ зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду, тому просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 06 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з відзивом на позов.

В обґрунтування відзиву зазначено, що постановою Долинського районного суду Кіровоградської області у справі № 388/1496/20, якою відповідача визнано виним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не містить даних про відсутність у відповідача права керувати транспортним засобом, у зв`язку з чим судом не було встановлено факту відсутності у відповідача права керування транспортним засобом. Стосовно посилання на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зі стягнення штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, то суду не надано доказів набрання постановою законної сили та доказів отримання відповідачем вказаної постанови та не доведено, що працівником поліції були вилучені права у ОСОБА_1 . При цьому позивачем долучено копію посвідчення водія відповідача зі строком дії з 17.08.2017 по 17.08.2047 категорії «в», а відповідач керував транспортним засобом в день ДТП автомобілем саме цієї категорії, тому станом на момент зіткнення відповідач мав право керувати автомобілем відповідної категорії. Зазначено про незгоду з вартістю збитку пошкодженого автомобіля потерпілої сторони з огляду на неврахування при визначенні суми відшкодування коефіцієнту зносу деталі на момент ДТП, а відповідні обставини не містяться в жодному рахунку-фактурі наданими СТО. До того ж оскільки пригода сталася 29 листопада 2020 року, постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності винесена 21 грудня 2020 року, а виплата позивачем здійснена 15 квітня 2021 року, просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

У відповіді на відзив стороною позивача зазначено, що відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на період діє воєнного часу строки, визначені статями 257-259 ЦК України продовжуються, як і були продовжені на період дії карантину. Вважає, що заявляючи строк позовної давності, відповідач визнає позовні вимоги. Стосовно посилання на постанову суду від 28.10.2020 у справі № 210/5736/20. То на підставі частини 6 статті 82 ЦПК України, позивач належним чином встановив, що відповідача позбавлено права керування транспортним засобом, а заперечення відповідача без надання доказів зводяться до незгоди з доказами та нівелюють змагальність сторін. Наявність у відповідача на момент ДТП прав за яких відповідача позбавили права керування лише вказує на невиконання відповідачем рішення суду та порушення принципу обов`язковості рішення, але аж ніяк про наявність права керування транспортним засобом у відповідача на момент настання ДТП. Тому наполягає на задоволенні вимог.

Ухвалою суду від 23.10.2024 витребувано у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» належним чином засвідчені копії наявних у матеріалах страхової справи яка була відкрита внаслідок страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 29 листопада 2020 року о 05.30 годині на автодорозі Н-23 Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя, за участі водія ОСОБА_1 який керував автомобілем DAEWOO LANOS, д/з НОМЕР_1 та скоїв зіткнення з автомобілем MERSEDES-BENS AXOK1843LS, д/н НОМЕР_2 , який рухався назустріч, зокрема копії документів на підставі яких була розрахована та виплачена матеріальна шкода завдана автомобілю MERSEDES-BENS AXOK1843LS, д/н НОМЕР_2 . Витребувано з Долинського районного суду Кіровоградської області ( який розташований за адресою: 28500, Кіровоградська обл., м. Долинська, вул. Нова, 110) судову справу № 388/1496/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення для огляду у судовому засіданні.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Згідно прохальної частини позовної заяви, представник позивача Гусєв П.В. просить розгляд справи проводити за його відсутності, на вимогах наполягає.

Представник відповідача адвокат Морозова О.С. через систему «Електронний суд» скерувала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, застосувати строк позовної давності.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, ОСОБА_1 29.11.2020 о 05.30год. на автодорозі (Н-23) Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя керував автомобілем DAEWOO LANOS, при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем MERSEDES-BENS AXOK1843LS, який рухався назустріч. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.3 ПДР України.

Указані обставини встановлені постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2020 у справі № 388/1496/20, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Постанова суду не оскаржена, набрала законної сили ( загально доступна інформація в ЄДРСР ) .

Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 727/182/21, провадження № 61-11749св21, від 17 серпня 2022 року в справі № 761/15232/18 провадження № 61-19661св20 та інших).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно підпункту «б» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2020 р. у справі № 210/5736/20 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Указаною постановою установлено, що 12.09.2020 о 16-22 годин в м. Кривий Ріг, Металургійному район, по вул.. Вадима Гурова, біля буд. 86, буд.15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ210994», з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: канабіотне, амфетамінне та метамфетамінне, що підтверджується висновком КП «КБЛПД» ДОР від 14.09.2020 р.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова суду від 28 жовтня 2020 р. у справі № 210/5736/20 не оскаржена, дата набрання законної сили 10.11.2020.

Дорожньо-транспортна пригода сталася 29 листопада 2020 року.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР200093477. Ліміт за шкоду майну зазначено 130000,00 грн.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник. На підставі даної заяви та надання потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначених страхових атків ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Група» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 130000,00 грн. в межах ліміту майнової шкоди ( копія страхової справи).

Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому, відповідно до статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог та задоволення позову.

Представником відповідача заявлено вимогу про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Також у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16(12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України), тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)).

Крім того, постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020.

«Карантинні» норми також були установлені п. 12 розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину.

Крім того, Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 ЦК викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Позивачем пред`явлено позов до суду 03.06.2024.

Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущений та було продовжено на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, суд вважає, що відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3 028,00 грн., сплачений ним при подачі позову, які суд з урахуванням вищезазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу.

Керуючись ст. ст. 979, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 81,89, 141, 263, 265, 280-284,288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди в порядку регресу повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44), завдану шкоду в порядку регресу у сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко