Справа № 156/1224/24
Провадження № 2/168/25/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Павлівської сільської ради, в інтересах дитини неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлівської сільської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

На обґрунтування позову зазначає, що відповідачка виїхала тимчасово за кордон для підробітків. ЇЇ неповнолітня дочка залишилась проживати з чоловіком відповідачки. Після повторного відвідування сім`ї у серпні 2023 р. встановлено, що відповідачка не повернулась в Україну, але надалі підтримує зв`язок з дочкою. У січні 2024 р. надійшла інформація від сільського старости про те, що відповідачка перестала підтримувати з дочкою зв`язок, та не підтримує матеріально. Неповнолітня та її вітчим повідомили, що іноді відповідачка телефонує та певні кошти надає. Тому прийнято рішення навідатись у сім`ю повторно. У березні 2024 р. в ході виїзду за адресою проживання неповнолітньої, з`ясовано, що мати не повернулась, дитини не отримала паспорт, подати документи самостійно на його виготовлення не може. Вітчим відмовився стати опікуном неповнолітньої. Тому прийнято рішення про тимчасове влаштування дитини до сім`ї рідної тітки. Однак, тітка не впевнена, що зможе знайти підхід до дитини. Позивач вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від виховання дитини, не утримує матеріально, впродовж цього часу не цікавиться її долею, нехтує своїми обов`язками, не спілкується з дитиною, не піклується про її розвиток, створила умови, що шкодять дитині, оскільки дитина не має паспорта, постійного місця проживання, сімейного затишку.

Позивач просить також стягувати аліменти з відповідачки на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1598 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією суми відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з наведених в ньому підстав, додатково пояснила, що малолітня ОСОБА_2 перебуває під наглядом служби в справах дітей, оскільки залишилась проживати з вітчимом, мати поїхала на заробітки за кордон. І неповнолітня ОСОБА_2 , і її вітчим, підтвердили, що відповідачка дійсно перебуває за кордоном та надає кошти на утримання дочки. Але згодом, з розмов та кількаразових обстежень умов проживання сім`ї, встановлено, що мати припинила спілкування з дочкою, кошти на її утримання не надає, не телефонує, не цікавиться її життям. Вітчим не взяв на себе відповідальність за неповнолітню, тому ОСОБА_2 була тимчасово влаштована до сім`ї її рідної тітки ОСОБА_4 . Оскільки стосунки з тіткою не склались, то неповнолітню передали тимчасово до сім`ї її дядька, а потім ще до сім`ї іншого рідного дядька. В силу характеру, ОСОБА_2 не змогла налагодити стосунки з родичами і тому була поміщена до Волинського обласного притулку для дітей. Протягом всього цього часу відповідачка до дочки не телефонувала, з дочкою не спілкувалась, коштів їй та на її утримання не передавала. Це підтвердила особисто ОСОБА_2 та її тітка. Окрім того служба в справах дітей отримувала звернення від сільського старости, від керівника навчального закладу, в якому неповнолітня навчається, про те, що її мати не цікавиться вихованням та навчанням дочки. Таким чином, відповідачка зовсім не цікавиться життям дочки, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав і необхідність призначити ОСОБА_2 опікуна для представництва і захисту її прав. Окрім того, є підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дочки.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК).

Суд, заслухавши представника позивача, свідка, думку неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Батько неповнолітньої - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з інформацією Володимирського районного відділу поліції, наданою на звернення позивача встановлено, що в діях відповідачки вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, однак притягнути її до відповідальності не можливо з підстав відсутності особи, яка перебуває за межами України (а.с.8).

Рішенням Павлівської сільської ради від 21.06.2024 р. № 8 ОСОБА_2 тимчасово влаштовано в сім`ю тітки ОСОБА_4 , що проживає в с.Дубечне Ковельського району, за згодою неповнолітньої ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Згідно з актами обстеження місця проживання для дитини створені необхідні умови для її проживання та розвитку.

Згідно з довідкою від 05.09.2024 р. № 07-03/79 ОСОБА_2 зарахована до 9 класу ліцею с.Дубечне Дубечненської сільської ради.

Рішенням виконавчого комітету Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області від 26.09.2024 р.№ 5 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_2 .

Висновок органу опіки обґрунтований тим, що в серпні 2023 р. встановлено, що відповідачка не приїхала з заробітків, однак підтримує з дочкою зв`язок. У січні 2024 р. за повідомленням сільського старости встановлено, що відповідачка припинила підтримувати зв`язок з дочкою та надавати їй матеріальне утримання. Зі слів неповнолітньої та її вітчима встановлено, що відповідачка рідко телефонує, також рідко надсилає кошти для дитини. І неповнолітня ОСОБА_2 та її вітчим відмовились ініціювати питання про позбавлення батьківських прав. У березні 2024 р. після досягнення дитиною 14 років було повторно здійснено виїзд до місця їх проживання, встановлено, що ОСОБА_7 паспорта не отримала, мати взагалі не виходить на зв`язок з дочкою. За згодою неповнолітньої, її вітчима, тітки, ОСОБА_2 влаштована тимчасово на проживання в сім`ю тітки. У ході розмови встановлено, що відповідачка не підтримує зв`язок з своїми рідними братами та сестрою, а не лише з дочкою. Питання про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав розглядалось органом опіки та піклування за відсутності відповідачки, оскільки вона не виходить на зв`язок понад рік, перебуває за кордоном. На підставі викладеного орган опіки вважає, що її необхідно позбавити батьківських прав.

На час розгляду справи неповнолітня ОСОБА_2 перебуває в Волинському обласному притулку для дітей.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала пояснення про те, що є начальником служби в справах Дубечненської сільської ради, а неповнолітня ОСОБА_2 за час проживання на території Дубечненської сільської ради перебувала під спостереженням служби, і в даний час поміщена до Волинського обласного притулку для дітей. За час проживання в с.Дубечне вона неодноразово спілкувалась особисто з ОСОБА_7 та з її родичами, які повідомляли, що відповідачка з дочкою жодного разу не спілкувалась, не телефонувала, не надає коштів на її утримання. Зі слів ОСОБА_7 вона ображена на маму. З рідними тіткою та дядьками не змогла знайти розуміння. ОСОБА_7 є дитиною з складним характером. Зі слів тітки, ОСОБА_2 пізно приходила зі школи та з прогулянок, відмовлялась слухати тітку та дотримуватись порядку. Аналогічне повідомив її дядько. Тому прийнято рішення про її поміщення до притулку.

Суд заслухав також і неповнолітню ОСОБА_2 , яка пояснила, що в даний час їй виповнилось 15 років, вона навчалась в ліцеї в с.Дубечне, але тепер перебуває в притулку. Вона не має паспорта. З мамою не спілкувалась вже понад три роки. Мати знаходиться в Польщі, коштів, одягу, продуктів їй харчування не передає, не телефонує. Зі слів тітки та сестри, до них мати також не телефонує. Пояснила, що вона не спілкувалась з мамою майже понад три роки. Висловила думку про те, що матір нею не цікавиться і не бажає повернутись з Україну, доля дочки її не цікавить. Тому не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав.

Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав суд враховує таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, на підставі якої заявлено позов, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У частинах 7, 8 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Суд виходить у цій справі з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце не тільки коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що є основою батьківського піклування дитиною. Але й коли батьки, надаючи дитині житло та необхідне харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.

Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено у статті 166 СК України.

Так, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Суд встановив, що відповідачка понад три роки з дочкою взагалі не спілкувалась і не цікавиться її життям ні в неї, ні в родичів.

Отже наявні підстави вважати, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а отже позов в цій частині належить задовольнити.

Також дійшов висновку про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини з таких підстав.

Так, частиною четвертою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

У частині другій статті 166 СК України зазначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У цій справі відсутні підстави для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати дочку, тому позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини також необхідно задовольнити.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Позивач у цій справі при подачі позову звільнений від сплати судового збору. Позовні вимоги задоволені, а тому питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат й він не оплачував судовим збором позовну заяву, то в цій частині судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись ст.ст. 164,165,155, 166,180-182,184 СК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 289, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 8 від 17.02.2010 року зареєстрований Дубечненською сільською радою Старовижівського району Волинської області.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1598 (тисячу п`ятсот дев`яності вісім) грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання цього рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Зобов`язати орган опіки і піклування Павлівську сільську раду Володимирського району Волинської області, відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо учасниками справи не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: орган опіки і піклування Павлівської сільської ради, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 27б, с. Павлівка, Володимирський район, Волинська область, код в .

Представник позивача: Нагорна Вікторія Ігорівна: адреса: вул. Незалежності, 27б, с. Павлівка, Володимирський район, Волинська область.

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 20.02.2025 року.

Суддя О. Й. Хаврона