Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/159/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.02.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді: Кривенко О.В.,

при секретареві: Маташнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Доманівка в порядку cпрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03.09.2021 року між банком та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір б/н. Відповідач підписав власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі договір) та ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту.

Згідно п.1.2 договору тип кредиту-відновлювана кредитна лінія, розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000 гривень для карт Універсальна, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією. Відповідно до п.1.3 договору процентна ставка фіксована, 42% річних для карт Універсальна.

Пунктом 1.4 договору визначено порядок повернення кредиту та розмір мінімального обов`язкового платежу, що становить 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.7, Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що кредит надається шляхом встановлення Банком кредитного ліміту на рахунку клієнта на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта, пунктом 2.1.1.2.8 зазначено, що дані щодо розміру кредиту, реальна річна процентна ставка, загальна вартість кредиту зазначені в паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3 договору сторони узгодили використання простого електронного підпису та визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк зі своєї сторони виконав свої зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі, обумовленому в договорі.

В порушення умов договору, відповідач ухиляється від виконання договірних зобовязань, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 24.01.2024 року складає 129 853, 83 грн., з яких: 104 195, 23 грн.- заборгованість за тілом кредита, 25 658, 60 грн.- заборгованість за простроченими відсотками.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник Каратассо Л.Г. в судове засідання подали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають частково. Просять відмовити АТ КБ ПриватБанк в задоволені позову про стягнення 88 229 грн., а також в стягненні відсотків, нарахованих за використання цих коштів, в іншій частині позовні вимоги визнають, посилаючись на те, що 04.02.2023 р. близько 17.00 год з банківського рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 в АТ КБ ПриватБанк відбулося списання грошових коштів чотирма платежами на суму 20 000 грн., 25 000 грн., 25 000 грн., 18 229 грн., в результаті чого йому завдано матеріального збитку на загальну суму 88 229 гривень, про що було повідомлено правоохоронні органи. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за №0000084 від 26.04.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України.

Ухвалою суду від 22.02.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2021 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір №б/н.

Згідно п.1.2 договору тип кредиту-відновлювана кредитна лінія, розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000 гривень для карт Універсальна, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією. Відповідно до п.1.3 договору процентна ставка фіксована, 42% річних для карт Універсальна.

Пунктом 1.4 договору визначено порядок повернення кредиту та розмір мінімального обов`язкового платежу, що становить 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.7, Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що кредит надається шляхом встановлення Банком кредитного ліміту на рахунку клієнта на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта, пунктом 2.1.1.2.8 зазначено, що дані щодо розміру кредиту, реальна річна процентна ставка, загальна вартість кредиту зазначені в паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3 договору сторони узгодили використання простого електронного підпису та визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши йому кредит у вигляді відновленої кредитної лінії до 200 000 гривень.

На думку позивача відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань стосовно щомісячного погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, яка станом на 24.01.2024 року складає 129 853, 83 грн., з яких: 104 195, 23 грн.- заборгованість за тілом кредита, 25 658, 60 грн.- заборгованість за простроченими відсотками, про що свідчить розрахунок банку.

Згідно вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто виконати грошове зобов`язання з виплатою відсотків від простроченої суми, передбачених кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 є держателем платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .

В період часу о 17.00 год 04.02.2023 р. з банківського рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 в АТ КБ ПриватБанк відбулося списання грошових коштів чотирма платежами на суму 20 000 грн., 25 000 грн., 25 000 грн., 18 229 грн., в результаті чого йому завдано матеріального збитку на загальну суму 88 229 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 стверджує, що грошові перекази з його кредитного рахунку були здійснені без його згоди та відому.

За фактом списання грошових коштів з банківського рахунку, який належав ОСОБА_1 , позичальник 26.04.2023 року звернувся з заявою до правоохоронних органів.

26.04.2023 року відомості про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа з банківського рахунку, який належав ОСОБА_1 грошовими коштами у сумі 88 229 гривень, внесені до ЄРДР за №000084 за попередньою кваліфікацією ч.3 ст. 190 КК України.

Згідно з повідомленням заступника СВ відділення поліції №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 21.02.2024 р., на теперешній час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000084 за попередньою кваліфікацією ч.3 ст. 190 КК України.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Відповідач та його представник вважають, що в даній справі банк має довести, що ОСОБА_1 , як користувач, своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Якщо ці обставини не доведені, споживач банківських послуг не повинен нести відповідальність за такі операції.

14.11.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 було подано до суду письмове клопотання про витребування доказів від АТ КБ ПриватБанк, а саме текст запису розмови ОСОБА_1 з оператором довідкової служби від АТ КБ ПриватБанк.

14.11.2024 року Доманівським районним судом Миколаївської області винесено ухвалу в якій клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено.

18 грудня 2024 року на адресу суду від АТ КБ ПриватБанк надійшли витребувані докази, а саме текст запису розмови ОСОБА_1 з оператором довідкової служби від АТ КБ Приват Банк.

З тексту запису розмови ОСОБА_1 з оператором АТ «ПриватБанк», яка відбувалася 04 лютого 2023 року о 18:01:58 год вбачається, що ОСОБА_1 особисто повідомив оператору про те, що був дзвінок, наче з банку, що потрібно перевипустити картку, потрібно натиснути певні цифри та підтвердження операції. Клієнт під диктовку виконав операції та передав дані шахраям.

Також 04 лютого 2023 року о 18:20:25 год відбувся діалог №2 під час якого клієнт каже, що виконував всі дії котрі йому казали шахраї. Зайти в приват24 не може, щоб переглянути, що він там зробив.

Отже, з викладеного вбачається, що саме дії позичальника ОСОБА_1 призвели до зняття коштів з його банківського рахунку, оскільки він особисто під диктовку виконав операції та передав дані шахраям.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1068ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, відповідно до виписки за договором №б/н за преріод 01.09.2021р.-24.01.2024 з картки НОМЕР_3 були здійснені перекази на загальну суму 88 229, 00 гривень.

За розрахунками банку заборгованість за тілом кредиту станом на 24.01.2024 р. становить 104 195, 23 грн., заборгованість за простроченими відсотками становить 25 658, 60 гривень.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що відповідачем ОСОБА_1 вчинено дії, які сприяли втраті інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Наявність кримінального провадження по факту шахрайських дій невідомих осіб в силу презумпції невинуватості не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_1 до ухвалення вироку, яким такі обставини будуть встановлені.

Щодо позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, яка складається з тіла кредиту у розмірі 104 195, 23 грн., заборгованості за простроченими відсотками -25 658, 60 гривень, суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог статей 12,13,81 ЦПК України,обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Так, за змістом частин першої та другої статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі №572/1169/17 указано, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У справі, що розглядається, позов до ОСОБА_1 пред`явлено на підставі кредитного договору, оформленим у вигляді анкети-заяви про приєднання до умов правил надання банківських послуг від 03 вересня 2021 року.

Обґрунтовуючи право вимоги за цим позовом в частині стягнення відсотків в сумі 25 658, 60 грн, банк посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк, як невід`ємну частину спірного договору.

Однак зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розумів відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи заяву від 03 вересня 2021 року, яка містить виключно його персональні дані, а також, що указані документи на момент отримання відповідачем банківської картки взагалі містили умови щодо сплати процентів, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, не може бути належним доказом роздруківка із сайту, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 11 березня 2015 (провадження №6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, не означає погодження сторонами нарахування відсотків, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Натомість приєднаний до справи паспорт споживчого кредиту передує укладенню договору, а тому не є належним доказом на підтвердження погодження позичальником істотних умов кредитування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ "Приват Банк" підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у розмірі 104 195, 23 грн, однак не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 25 658. 60 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, звертаючись до суду з позовом про стягнення 129 853, 83 грн, банк сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що відповідає вимогам ЗУ «Про судовий збір», враховуючи частину задоволених позовних вимог у сумі 104 195, 23 грн, підлягає відшкодуванню з відповідача 1943, 74 грн. (104195,23 грн х 2422,40 грн: 129 853, 83 грн) судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання адвокатом Каратассо Л.Г. відповідачу адвокатських послуг при розгляді справи в суді підтверджується, зокрема, ордером на надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Доманівському районному суді, договором про надання правничої допомоги №17 від 04.03.2024 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , квитанцією до прибуткового касового ордера №52 від 28.05.2024 року про сплату витрат на правничу допомогу в розмірі 11000 грн.

З урахуванням викладеного, враховуючи принципи розумності і співмірності, часкового задоволення позовних вимог, пропорційності задоволених вимог, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання, враховуючи частину задоволених позовних вимог суд дійшов висновку, з позивача на користь відповідача підлягають частково стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 2 174 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81,82, 89, 95, 247, 263, 264, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, - заборгованість за кредитним договором б/н від 03.09.2021 року в загальному розмірі 104 195 (сто чотири тисячі сто дев`яносто п`ять) грн. 23 коп, з яких 104 195 (сто чотири тисячі сто дев`яносто п`ять) грн. 23 коп заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, - судові витрати у виді судового збору в розмірі 1943 (одна тисяча дев`ятсот сорок три) грн. 74 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 2 174 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 24.02.2025року

Суддя : О. В. Кривенко