Справа № 303/5951/24
Р І Ш Е Н Н Я Д О Д А Т К О В Е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

при секретарі судового засідання Гефнер К.-С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельника Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу,

В С Т А Н О В И В:

11.02.2025 від представника позивача адвоката Мельника Павла Петровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 108.096,66грн. відшкодування понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №303/5951/24 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області.

Заява обґрунтована тим, що судом при ухваленні рішення у справі не вирішено питання про розподіл вказаних судових витрат.

При підготовці та поданні в інтересах ОСОБА_1 позовної заяви, у встановленому частиною першою статті 134 ЦПК України порядку подано до суду попередній орієнтовний розрахунок, згідно якого розмір судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, становить 90.000,00грн.

Розмір понесених ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи в Ужгородському міськрайонному суді склав 108.096,66 грн. без ПДВ. Акт № 5 виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 374 про надання правової допомоги від 15 липня 2016 року, погоджений сторонами 11 лютого 2025 року, містить детальний опис послуг з правничої допомоги, наданих адвокатом Мельник П.П., в ньому також визначено час по кожному із видів послуг, необхідних для надання правничої допомоги, розмір гонорару.

17 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача Головного управління національної поліції в Закарпатській області Олексій В.В. подано заяву в якій останній просить відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат. В обґрунтування заяви зазначає, що при поданні підготовці та поданні в інтересах ОСОБА_1 позовної заяви, у встановленому частиною першою статті 134 ЦПК України порядку його представником подано до суду попередній орієнтовний розрахунок, згідно якого розмір судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, становить 90.000,00 грн. Розмір понесених ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи у Ужгородському міськрайонному судв склав усього 108.096,66 грн. без ПДВ.

Поважність причин не подання представником ОСОБА_1 адвокатом Мельник П.П. доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі, полягає у тому, що виходячи з умов Додатку № 1 від 15 липня 2016 року до Договору про надання правової допомоги від 15 липня 2016 року до закінчення судових дебатів неможливо було визначити кінцевий розмір понесених судових витрат, який залежав від кількості судових засідань, у яких приймав участь адвокат як представник позивача та від необхідної кількості процесуальних документів, які було необхідно підготувати для розгляду справи.

Крім того, Акт № 5 виконаних робіт (наданих послуг) був підписаний тільки 11 лютого 2025 року, тобто після ухвалення рішення суду у справі. Заяву про те, що докази понесених ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, будуть надані суду відповідно до положень частини 8 статті 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, представник позивача зроблено у пункті 5 прохальної частини позовної заяви.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.4 ст.270 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за відсутності учасників справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилося.

Розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України в особі Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, Держави України в особі Мукачівської окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 448 800,00 (чотириста сорок вісім тисяч вісімсот гривень 00 копійок) грн.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката в рамках кримінального провадження у сумі 219 237,20 (двісті дев`ятнадцять тисяч двісті тридцять сім гривень 20 копійок) грн. В решті позовних вимог відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

11.02.2025 представник позивача адвокат Мельник П.П. через підсистему «Електронний суд» подав заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу адвоката.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У ч.1 ст.59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За положеннями п.4 ст.1, ч.3,5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.

В позовній заяві зазначено, що сума витрат, які очікує понести позивач, складаються із судового збору та витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката, орієнтовний розмір яких в суді першої інстанції становить 90.000,00 грн. Розмір понесених ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи у Ужгородському міськрайонному судв склав усього 108.096,66 грн. без ПДВ.

11.02.2025 представник позивача подав заяву про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 108.096,66грн. у відшкодування понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №303/5951/24 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області. У підтвердження суми витрат на правничу допомогу подав Акт № 5 виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 374 про надання правової допомоги від 15 липня 2016 року, погоджений сторонами 11 лютого 2025 року, який містить детальний опис послуг з правничої допомоги, наданих адвокатом Мельник П.П., в ньому також визначено час по кожному із видів послуг, необхідних для надання правничої допомоги, розмір гонорару на суму 2520євро, що еквівалентно 108096,66грн. З вказаного акту вбачається, що послуги, які надавались в рамках договору про надання правової допомоги №374 від 15.11.2016 та додатку №1 охоплюють період з 20.04.2023 по 05.02.2025, що не узгоджується з часовими рамками підготовки та розгляду даної справи. Зокрема, як вбачається з матеріалів цивільної справи №303/5951/24 позовну заяву від 12.07.2024 позивачем подано до суду 16.07.2024 (п.п.1-3 акту №5 виконаних робіт), а відтак надання послуг адвокатом у період з 20.04.2023 по 27.05.2023 не можна вважати такими, що відносяться до даної справи.

Зазначеними вище документами підтверджується факт надання адвокатом правничої допомоги позивачу, при цьому суд зважає на категорію, складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, вважає, що вартість юридичних послуг наданих адвокатом в межах справи №303/5951/24 становить 1260 євро, що еквівалентно 54048,33грн.

З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 10701,57грн. у відшкодування понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №303/5951/24 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (668037- 19,8% від суми заявлених вимог - 3372000грн; 54048,33грн.х19,8%=10701,57грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 259, 270, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мельника Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, задоволити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 10701 (десять тисяч сімсот одну гривню) 57коп. у відшкодування понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №303/5951/24 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (додаткового).

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Дата складання повного тексту додатково судового рішення - 24.02.2025.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник