Провадження №2/367/1689/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

в складі: головуючого судді Одарюка М.П.

за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпені цивільну справу № 367/12355/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

установив:

Стислий виклад позиції учасників процесу.

27 листопада 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 квітня 2004 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від подружніх стосунків мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою. З 2016 року вона отримувала аліменти на утримання доньок на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 липня 2016 року у розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2016 року. Донька , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на третьому курсі медичного факультету Харківського Національного медичного університету. Донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається на другому курсі СВО «Бакалавр» біолого технологічного факультету спеціальності «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва» денної форми навчання у Сумському національному Аграрному університеті. Зі своїх доходів позивачка не може повністю забезпечити утримання доньки. З цих підстав, позивачка просить суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , як дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання ОСОБА_4 , але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі.

Суд своєю ухвалою від 07 січня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 10 лютого 2025 року через канцелярію суду подав заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Установлені судом фактичні обставини справи.

ОСОБА_4 навчається на ІІ курсі СВО « Бакалавр» біолого технологічного факультету спеціальності «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва» денної форми навчання. Рік вступу до закладу -2023. Строк закінчення навчального закладу 30.06.2027 року. Форма навчання державна, що підтверджується довідкою № 531 від 11.11.2024 Сумського Національного аграрного університету ( а.с.10).

Оскільки, ОСОБА_4 навчається на денній (стаціонарній) формі навчання вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Згідно довідки № 338 від 19.11.2024 року доходи позивачки ОСОБА_1 за період з травня 2024 року по жовтень 2024 року склали 20 854,74 грн ( а.с.11).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що донька позивача та відповідача ОСОБА_4 досягла повноліття та продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги (аліментів), а відповідач спроможний надавати таку допомогу, проте добровільно не виконує цей обов`язок.

Позиція суду.

Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Сімейного кодексу України (СК України).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Зазначена правова позиція висловлена також у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак із системного аналізу вказаних норм випливає, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню такі обставини як потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Одночасно, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на його утримання є правомірною.

Разом з тим, на підставі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача.

Враховуючи те, що донька позивача та відповідача ОСОБА_4 продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в її утриманні суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, що буде достатнім для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та відповідатиме її інтересам.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 199 СК України, передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, інші доводи сторін, які надані у позовній заяві не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. З огляду на викладене, враховуючи, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), а також те, що розмір призначених аліментів має бути обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для розумного задоволення потреб повнолітньої доньки та визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, враховуючи, що позивач звернулася до суду 27.11.2024, то аліменти мають бути присуджені з дня його звернення до суду з позовом, тобто з 27.11.2024.

Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на це, суд вважає необхідним з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять копійок) на користь держави.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 76-78, 80 - 81, 89, 141, 211, 229, 247, 258 - 259, 263 - 265, 279, 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 182, 191, 199 - 201 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 листопада 2024 року та до закінчення навчання ОСОБА_4 , але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.П. Одарюк