ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2025 року м. Кропивницький

справа № 386/180/24

провадження № 22-ц/4809/155/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О. Л., Дьомич Л. М.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Виконавчий комітет Голованівської селищної ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Волощука Володимира Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2024 року у складі судді Гут Ю. О. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою та просив:

-визнати громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, недієздатним;

-признатичити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області над ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що заявник є двоюрідним онуком ОСОБА_2 , який потребує постійного стороннього догляду внаслідок хронічного в`ялопротікаючого розсіяного енцефаломієліту у вигляді вираженого спастичного парапарезу, а останнім часом його здоров`я не дозволяє бути самостійним та здійснювати будь-які дії у побуті.

Внаслідок хвороби ОСОБА_2 не може самостійно захищати свої права та виконувати обов`язки, вчиняти правочини та потребує постійного контролю.

За таких обстаивн, заявник вважав, що ОСОБА_2 потребує встановлення відносно нього опіки та призначення опікуна, адже він не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації.

Крім заявника та його матері ОСОБА_3 у ОСОБА_2 нікого з родичів немає, однак, матір заявника не може здійснювати догляд за своїм дядьком, оскільки вона постійно хворіє.

В той же час, ОСОБА_1 не має обмежень, які б не давали бути опікуном свого двоюрідного діда, має добрий стан здоров`я, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, має можливість та бажання бути опікуном, а ОСОБА_2 не заперечує проти призначення заявника його опікуном, що стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

Короткий зміст рішення суду пешої інстанції

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатнлю, встановлення опіки та призначення опікуна задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, недієздатним.

Визначено строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатним - 2 роки.

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вимоги заявника про визнання ОСОБА_2 недієздатним повністю доведені та ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні вимог заявника про призначення його опікуном над ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що умови існування в державі можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни з Росією.

А тому, на переконання суду першої інстанції, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням заявника бути опікуном двоюрідного діда за обставин існування інших споріднених членів сім`ї, зокрема, його рідної племінниці, оскільки жодних доказів про неможливість здійснення нею обов`язків опікуна щодо ОСОБА_2 до суду подано не було.

За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи та вимоги законодавства, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном над недієздатним двоюрідним дідом, а подання органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном оцінив як таке, що винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин щодо цього, та ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Волощук В. В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2024 року в частині відмови в задоволенні вимог заяви про призначення опікуном ОСОБА_1 над ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вказані вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необ`єктивним та необґрунтованим, винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду є суб`єктивними та не мають правового підґрунтя.

Твердження суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_1 допомагає матері здійснювати догляд за двоюрідним дідом є суб`єктивною думкою суду, так як таких пояснень ніхто не надавав.

При винесенні подання орган опіки та піклування максимально врахував інтереси ОСОБА_2 у кандидатурі опікуна з урахуванням фізичних та психічних можливостей останнього.

В свою чергу, ОСОБА_1 надав згоду на призначення опікуном, є близькою особою та онуком ОСОБА_2 не є війсьвослужбовцем та має можливість виконувати опікунські обов`язки.

Племінниця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , відмовилася від опікунства за бажанням та за здоров`ям, інших родичів чи бажаючих немає, а перешкод, зазначених у статті 64 ЦК України, для призначення заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Можливість ОСОБА_1 здійснювати повноваження опікуна перевірена органом опіки та піклування, за наслідками чого висловлено пропозицію про доцільність призначення його опікуном.

Не є коректним висновок суду першої інстанції про те, що призначення опікуном ОСОБА_1 є способом ухилення останнього від військової служби, адже обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України не є єдиним конституційним обов`язком громадянина України й не має переваг перед іншими конституційними обов`язками.

Бажання заявника бути опікуном є однією із визначених законом вимог для призначення особи опікуном, а введення військового стану в країні не зупинило дію актів цивільного законодавства, що визначають порядок призначення опікуна та наразі не містять заборон або обмежень у контексті правовідносин цієї справи.

Відзиви на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень з судовими повістками та довідками до доставку електронного документа.

Від адвоката Волощука В. В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Від Виконавчого комітету Голованівської селищної ради надійшла заява, в якій заінтересована особа просить апеляційну скаргу розглядати в судовому засіданні без участі представника.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується, відповідає не в повній мірі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на хронічний в`ялопротікаючий розсіяний енцефаломієліт у вигляді вираженого статистичного парапарезу, потребує постійного стороннього догляду терміном на один рік.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 302 від 09.08.2024 ОСОБА_2 в даний час страждає стійким хронічним психічним захворюванням в формі органічного ураження в`ялопротікаючий розсіяний енцефаломієліту зі стійкими когнітивними порушеннями (згідно МКХ-10, F-06), у вигляді вираженого статистичного парапарезу. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог заяви ОСОБА_1 про визнання недієздатним ОСОБА_2 не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

В силу частини 1 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 40 ЦК України).

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Під час призначення опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі Правила).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

Відповідно до частинами 1, 6 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Пунктом 3.1 вищевказаних правил визначено, що при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №336/5652/18 зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опікуна або піклувальника, суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи.

Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, є довідки про стан здоров`я майбутнього опікуна, довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку, акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки, довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.

Отже, орган опіки і піклування, надаючи рекомендацію щодо призначення опікуна недієздатній особі, має перевірити його можливість (побутову та фізичну) виконувати опікунські обов`язки, що й було виконано органом опіки у даній справі.

Матеріалами справи підтверджуєься, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має другу групу інвалідності безстроково, хворіє на хронічний в`ялопротікаючий розсіяний енцефаломієліт в вигляді вираженого статистичного парапарезу, потребує постійного стороннього догляду терміном на один рік, що підтверджується копією довідки ЛКК № 439 від 28.12.2023 (а. с. 20), копією висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 439 від 28.12.2023 (дійсний до 28.12.2024) (а. с. 21), копією довідки Сер.МСЕ-серії 2-18ВБ № 071397 (а. с. 26) та копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 серії НОМЕР_1 (а. с. 28).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 302 від 09.08.2024 ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним захворюванням в формі органічного ураження в`ялопротікаючий розсіяний енцефаломієліт зі стійкими когнітивними порушеннями (згідно МКХ-10, F-06), у вигляді вираженого статистичного парапарезу. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки (а. с. 90-92).

ОСОБА_2 є двоюрідним дідом ОСОБА_1 та рідним дядьком ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 , копіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , серії НОМЕР_8 , серії НОМЕР_9 , серії НОМЕР_10 , копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_11 (а. с. 10-19).

Відповідно до копії довідки № 373 від 09.02.2024 ОСОБА_2 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 одиноко (а. с. 22).

Як вбачається з копії довідки № 372 від 09.02.2024 ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 , до складу його сім`ї входить мати ОСОБА_3 (а. с. 23).

ОСОБА_2 08.02.2024 надав органу опіки та піклування заяву про те, що він не заперечує та бажає, щоб над ним була встановлена опіка, а опікуном був призначений його двоюрідний онук ОСОБА_1 , інших близьких та далеких родичів, які могли бути його опікуном не має (а. с. 29).

Із копії довідки від 01.02.2024 слідує, що ОСОБА_3 , є хронічно хворою з приводу гіпертонічної хвороби ІІІ ст. ст3 ризик 4, протипоказано фізичні навантаження та психоемоційні навантаження (а. с. 30).

09.02.2024 ОСОБА_3 надала органу опіки та піклування заяву в якій вказала, що не може здійснювати догляд за своїм дядьком оскільки хворієта не заперечує проти того, що опікуном був призначений її син ОСОБА_1 . Інших близьких родичів, які могли бути опікуном у ОСОБА_2 немає (а. с. 31).

Поданням Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Голованівської селищної ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Голованівської селищної ради № 29 від 22 березня 2024 року, вирішено, що ОСОБА_1 може бути призначеним опікуном (піклувальнимком) над двоюрідним дідот ОСОБА_2 у випадку визнання Голованівським районним судом Кіровоградської області його недієздатною (обмежено дієздатною) особою (а. с. 68-70).

Суд звертає увагу на те, що таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

Натомість, подання Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Голованівської селищної ради не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном, відсутність заперечень проти цього з боку інших родичів та бажання ОСОБА_2 , свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном.

Також, інших об`єктивних підстав призначення опікуном заявника у зазначеному поданні не міститься.

Фактично вказане подання ґрунтується на виявленій ініціативі ОСОБА_1 про призначення його опікуном.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно копії експертного висновку від22.02.1998 № 100 ОСОБА_2 було поставлено діагноз - в`ялопротікаючий розсіяний енцефаломієліт зі стійкими когнітивними порушеннями 16 лютого 1998 року (а. с. 27), а згідно копі довідки Сер.МСЕ-серії 2-18ВБ № 071397 групу інвалітності ОСОБА_2 встановлено 24.05.2004 (а. с. 26), протее, із заявою про встановлення опіки над останнім ОСОБА_1 подано лише в лютому 2024 року.

Згідно із ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними.

Отже, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань у цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.

При цьому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами.

Також, суд звертає увагу на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) Верховним Судом сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку суду визнання особи недієздатною і призначення опікуна в єдиному судовому процесі.

За таких обставин, на думку суду подання органу опіки та піклування Голованівської селищної ради про доцільність призначення саме заявника опікуном, є необґрунтованим, а тому підстави для задоволення заяви у частині призначення заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_2 відступні.

Вказані висновки по суті відповідають правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 742/887/23.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними тим доводам, які були викладені в заяві та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду справи, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та містять посилання на факти, які не можуть бути підставами для призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги в повній мірі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в частині вимог заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної особи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, рішення в частині відмови в задоволенні вимог заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 підялгає залишенню без змін.

Разом з тим, розглядаючи заяву, суд першої інстанції не врахував, що за змістом ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Враховуючи, що оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 було визнано нієздатним, а в задоволені заяви про призначення останньому опікуна відмовлено, суд приходить до висновку про те, що рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2024 року необхідно доповнити четвертим абзацом наступного змісту:

«Недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, передати Виконавчому комітету Голованівської селищної ради для здійснення над ним опіки до призначення опікуна.»

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, рішення в частині що оскаржується по суті підлягає залишенню без змін підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Волощука Володимира Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2024 року доповнити четвертим абзацом наступного змісту:

«Недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, передати Виконавчому комітету Голованівської селищної ради для здійснення над ним опіки до призначення опікуна.»

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21.02.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Дуковський

Л. М. Дьомич