Справа № 509/929/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року смт.Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Спічак Вадим Олексійович, розглянувши заяву заявника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області 21.02.2025 року надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Савчака Ярослава Олеговича про забезпечення позову до подачі позовної заяви, якою заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 , з`явитись разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 до «Мама Папа» для проведення молекулярно-генетичної експертизи з забором біологічних зразків в медичному центрі за адресою: місто Одеса, вул. Успенська 59 у строк 1 місяць від дати проголошення ухвали; зупинити стягнення за судовим наказом Біляївського районного суду Одеської області від 21.08.2024 року по справі № 496/5311/24.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 переконаний, що він не є батьком дітей, має намір звернутися до суду з позовною заявою про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дітей, проте у досудовому порядку не може провести судову молекулярно-генетичну експертизу для спростування свого батьківства через поведінку відповідача.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_1 має сумніви щодо свого батьківства, він просить суд зупинити дію судового наказу від 21.08.2024 року у справі № 496/5311/24, відповідно якого з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання його доньки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 року справу передано на розгляд судді Спічаку В.О.

Сторони до суду не викликались, в порядку ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, без виклику учасників справи.

Суддя, розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Савчака Ярослава Олеговича про забезпечення позову до подачі позовної заяви, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011 за №5-рп/2011).

Суд зауважує, що у рішенні № 5-рп/2011 від 16.06.2011 Конституційного Суду України (справа № 1-6/2011) наведено правовий висновок про те, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб учасників провадження, суспільства, держави в цілому, з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо існування потреби у вжитті відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Постанова Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 758/10187/21-ц).

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Із змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду у справі, в якій вживаються заходи забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

ОСОБА_1 у клопотанні про забезпечення позову заявлені вимоги про призначення молекулярно-генетичної експертизи, що є фактично вимогою про забезпечення доказів, а не позову. При цьому з клопотання заявника не вбачається обґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 , з`явитись разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 до «Мама Папа» для проведення молекулярно-генетичної експертизи з забором біологічних зразків в медичному центрі за адресою: АДРЕСА_1 у строк 1 місяць від дати проголошення ухвали, до подачі позовної заяви, те не надано жодних обґрунтувань, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі невжиття такого забезпечення.

Представником ОСОБА_1 у заяві не наведено обставин та не надано доказів, які свідчать про те, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення можливого рішення по суті майбутніх позовних вимог.

Що стосується заявленої вимоги зупинити дію судового наказу від 21.08.2024 року у справі № 496/5311/24, відповідно якого з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання його доньки, суд зазначає таке:

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Положеннями статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову та зазначається,що позов забезпечується: 1)накладенням арештуна майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арештуна активи,які єпредметом спору,чи іншіактиви відповідача,які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчинятипевні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певнідії,у разіякщо спірвиник ізсімейних правовідносин; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачевічи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. (ч.10 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Із матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 може виникнути спір, предметом якого буде оспорювання батьківства та припинення стягнення аліментів.

При цьому стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки здійснюється на підставі судового наказу Біляївського районного суду Одеської області від 21.08.2024 року у справі № 496/5311/24.

Відповідно до приписів пункту 9 статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з засад судочинства.

Згідно частини 1статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зупинення виплат аліментів на утримання дитини фактично зупинить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників на своєчасне виконання рішення суду.

Метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала відповідне клопотання, інших осіб, які є учасниками справи, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням судового рішення.

Відповідно п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову`та постанови Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі №524/188/18 (провадження № 61-38051св18), недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Аналогічна позиція викладена і в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року по справі N 950/2492/19, провадження N 61-11673ск20.

В даному випадку позивач фактично просить зупинити виконання судового рішення про стягнення з неї аліментів на утримання дитини, яке набрало законної сили, що суперечить гарантованому Конституцією України принципу обов`язковості судових рішень.

Згідно з пунктами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) зазначив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги співмірності заходів забезпечення позову предмету позову, вимоги адекватності заходів забезпечення позову, суддя приходить до висновку щодо залишення заяви про забезпечення позову без задоволення, з підстав її необґрунтованості та недоведеності зазначених в ній обставин.

Керуючись ст.ст.149-153,259-260,353-355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подачі позову до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя: Спічак В.О.