Справа № 724/4027/24
Провадження № 2/724/92/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.,

за участі секретаря судового засідання: Мазної О.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

14.11.2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Позивач зазначає, що 04.08.2015 року рішенням Хотинського районного суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис №23 розірвано.

Рішенням Хотинського районного суду від 26.10.2023 року у цивільній справі №724/2256/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя визнано по частині житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що протягом тривалого часу ОСОБА_2 без дозволу позивача проживала та користувалася житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1 в повній мірі, в тому числі частиною, яка за рішенням суду належить позивачу.

Зазначає, що вищенаведене будинковолодіння є неподільною річчю та один із співвласників, який не користується своєю часткою вправі отримати компенсацію від іншого співвласника за користування вказаним майном.

ОСОБА_1 оцінює користування його частиною будинку в сумі 10 000 (десять) гривень в місяць. Оскільки відповідачка користується його частиною будинку 8 (вісім) місяців, з 04.12.2023 року по серпень 2024 року , відповідно сума, яку відповідачка повинна сплатити ОСОБА_1 становить 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень.

Оскільки, відповідачка користувалась частки майна, яке належить на праві власності позивачу адвокатом Соником В.В. в інтересах ОСОБА_1 було направлено претензію від 27.08.2024 року щодо виплати грошової компенсації за користування майном, яку ОСОБА_2 отримала 30.08.2024 року, що підтверджується трекінгом відстеження «Укрпошта» (копія додається). Однак, ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала.

Позивач стверджує, що з квітня 2023 року не користується даним житловим будинком, про що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов від 12.08.2024р.

Враховуючи те, що позивач не користується житловим будинком, який є спільної власністю подружжя, то він вважає за необхідне припинити за собою право власності на частку у праві спільної власності з компенсацією йому за цю частку.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачка має сплатити ОСОБА_1 згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 28.07.2023 року №125 половину частини майна вартості будинку, а саме 185 000 грн.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд припинити його право власності на житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідачки половину вартості житлового будинку та компенсацію за період користування позивачкою житловим будинком та належними до нього будівлями та спорудами.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про причини суд не повідомили, однак в матеріалах справи наявні заяви, відповідно до яких позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

29.01.2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява відповідно до якої його довірителька визнає уточнені позовні вимоги в частині припинення права власності ОСОБА_1 на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та стягнення з відповідачки ОСОБА_2 компенсації вартості житлового будинку в сумі 185 000 гривень. В решті позовних вимог просить відмовити, як безпідставні.

25.02.2025 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, оскільки заявлена вартість є значно завищеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без руху.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.11.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 січня 2025р.

Ухвалою суду від 29.01.2025р. розгляд справи відкладено на 06.02.2025р., у зв`язку з неявкою представника позивача, через зайнятість в іншому засіданні, які визнані судом поважними.

Судове засідання 06.02.2025р. не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що 04.08.2015 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області у цивільній справі № 724/1187/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що визнається учасниками справи.

Рішенням Хотинського районного суду від 26.10.2023р. у справі №724/2256/23 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину та за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №357414188 від 07.12.20223 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до довідки суб`єкта оціночної діяльності від 19.11.2024р. оціночна вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 складає 370000,00 грн.(а.с.63)

27.08.2024р. адвокат Соник В.В. в інтересах ОСОБА_1 надіслав на адресу ОСОБА_2 претензію щодо виплати в п`ятиденний термін грошової компенсації за користування майном в розмірі 80 000,00 грн. (а.с.21-23).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.08.2024р. неповнолітня ОСОБА_4 після розлучення батьків (серпень 2015р.) проживає з батьком ОСОБА_1 . До квітня 2023 року донька з батьком проживали в будинку за адресою АДРЕСА_1 , де вони зареєстровані. З квітня 2023р. вони проживають у будинку бабусі по АДРЕСА_2 . Мати дитини ОСОБА_2 з 2001 року перебуває за кордоном ( ОСОБА_5 ) та вже більше року донька не спілкується з матір`ю (а.с.24).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення

Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Щодо вимоги про припинення права власності на частини житлового будинку та стягнення компенсації вартості частини.

Як встановлено судом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є спільною власність подружжя і на підставі рішення суду був поділений між подружжя порівну.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2 ст. 364 ЦК України).

Результати аналізу зазначеної правової норми дають підстави для висновку, що у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні.

Судом враховується, що позивач погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні з подальшим припинення права власності на цю частку, а відповідач визнає позовні вимоги в цій частині (зміст заяви від 29.01.2025р.).

Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, про задоволення позову в частині припинення права власності на частини житлового будинку, який належить позивачу ОСОБА_1 та стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частини цього будинку, що становить 185 000,00 грн. (370 000,00 грн. (оціночна вартість) /2).

Щодо вимоги про стягнення грошової компенсації за користування будинком.

Підставою вказаних позовних вимог позивач зазначає те, що він з квітня 2023 року не проживає та не користується своєю часткою житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому весь будинок перебуває в користуванні відповідача.

Посилаючись на ч.2 ст. 364 ЦК України позивач вважає, що вправі отримати компенсацію від іншого співвласника за користування вказаним майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Звідси вбачається, що позивач, який бажає поділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, про що ним і було заявлено позовну вимогу, яка задоволена судом.

Разом з цим, ст. 364 ЦК України не передбачено обов`язку компенсації іншого співвласника за користування майном.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Так, позивачем не доведено, що відповідач чинила йому перешкоди в користуванні його часткою будинку, як і не доведено що в період з 04.12.2023р. по серпень 2024р. відповідач користувалася його часткою будинку, яка не виділена внатурі.

Також, зі змісту акту обстеження житлових умов від 12.08.2024р. вбачається, що відповідач з 2001 року перебуває за межами України (Італія).

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації за користування майно є безпідставними, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Отже, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя слід задовольнити частково.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить 265000,00 грн. і позивачем сплачений судовий збір в сумі 2650,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (69,81%), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1849,97 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позовна заява містить в собі вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000,00 грн.

В обґрунтування даної суми до позовної заяви додано:

- Договір про надання правової допомоги від 06.08.2024р., укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Соником В.В. щодо стягнення коштів та поділу майна подружжя (п.1.1.), відповідно до п. 4.2 якого сторони погодили гонорар в розмірі 40 000,00 грн. (а.с.41-42);

- акт про надання послуг правової допомоги від 08.11.2024р. на загальну суму 40 000,00 грн. з переліком послуг: консультація щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи (3000,00 грн.); підготовка та направлення претензії (7000,00 грн.); складання позовної заяви (10 000,00 грн.); підготовка та направлення процесуальних заяв у справі (5000,00 грн.); робота помічника адвоката (5000,00 грн.); участь у призначених судових засіданнях (10 000,00 грн.) (а.с.40);

- квитанцію №06/08/24 від 08.11.2024р. про оплату послуг адвоката в розмірі 40 000,00 грн. (а.с.43);

- посвідчення помічника адвоката (а.с. 44);

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.45);

- ордер на надання правничої допомоги (а.с.46).

Представник відповідача скористався своїм правом на висловлення заперечення щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу. Так, у заяві від 25.02.2025р. представник ОСОБА_2 - адвокат Раєвський І.А. вказав, що не погоджується з розрахунком щодо складання та оформлення позову в сумі 10 000,00 грн. та просить звернути увагу суду на якість складеної позовної заяви, яка була залишена судом без руху через ряд недоліків. Також не погоджується з усною консультацією вартістю 3000,00 грн., оскільки в акті про надання правової допомоги не зазначено час надання такої консультації. Теж саме стосується і вивчення правового аналізу справи. Що стосується роботи помічника адвоката (в сумі 5000,00 грн.), то вважає, що вона взагалі не може бути виділено окремо від роботи адвоката і має виплачуватися виключно з гонорару адвоката. Далі адвокат оцінює свою участь у судових засіданнях (10 000,00 грн.), однак в такі не з`являвся і надсилав відповідні клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі. Також необґрунтованою є сума 7000,00 грн. за підготовку та направлення претензії, оскільки суть цієї претензії полягає у стягненні компенсації за користування частини житлового будинку, яка як і позовна вимога апріорі є безпідставною, та такою що не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст. 137 ЦПК України.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи принципи розумності, співмірності й нескладності справи, враховуючи, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час, часткове визнання позову відповідачем, відсутність представника позивача у судових засіданнях, суд приходить до висновку щодо зменшення заявлених до стягнення позивачем витрат до 5000,00 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені судом частково (69,81%), а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3490,50 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 2, 5, 10, 13,19, 76-89, 139, 141, 142, 259, 263, 264, 265, 354 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію вартості 1/2 часткижитлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 185000,00 грн. (сто вісімдесят п`ять тисяч гривень).

Припинити право власності ОСОБА_1 на частки житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з дня отримання ним грошової компенсації, залишивши право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1849,97 грн. (одна тисяча вісімсот сорок дев`ять гривень 97 коп.), витрати на правову допомогу в сумі 3490,50 грн. (три тисячі чотириста дев`яносто гривень 50 коп.).

В решті частині позову про стягнення 80 000,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 25.02.2025 року.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ