ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20 лютого 2025 року

м. Чернівці

справа № 713/3120/23

провадження 22-ц/822/277/25

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Половінкіна Н. Ю., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ спільного майна в натурі та усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2025 року та клопотання про звільнення її від сплати судового збору.

Посилається на те, що розмір судового збору, який необхідно сплатити за подачу апеляційної скарги перевищує 5% розміру річного доходу апелянта, що є підставою для звільнення від сплати судового збору у відповідності до ст. 8 ЗУ Про судовий збір.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ч.1 та 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено ЗУ «Про судовий збір».

В преамбулі ЗУ «Про судовий збір» мовиться, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За статтею 1 ЗУ «Про судовий збір» під судовим збором розуміється збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 2 цього Закону платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У статті 5 вказаного Закону передбачено категорію (коло) осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. До кола цих осіб скаржник ОСОБА_1 не входить.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто, за подання цієї апеляційної скарги апелянт мав би сплатити судовий збір. На неї, як на платника судового збору, не поширюються пільги звільнення від сплати цього платежу.

Однак, в силу п.29 Постанови №10 від 17.10.2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Сторона, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Положення ЗУ «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Визначення майнового стану сторони процесу є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату судових витрат. Якщо через низький рівень майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (див. постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року, справа № 821/1896/15-а).

ВП ВС у постанові від 14 січня 2021 року по справі 0940/2276/18 зробила висновок, що з аналізу ст.8 ЗУ «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію суд, враховуючи майновий стан сторони, може…., тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в ст.5 ЗУ «Про судовий збір», або предметом спору не охопленим вказаною статтею, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Разом із тим, ВС у постанові від 30 березня 2021 року у справі №338/158/19 зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України і ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Так, ОСОБА_1 на підтвердження свого майнового стану надано довідку Про отримання (неотримання) допомоги від 28 січня 2025 року № 240 за якою ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року до 31 січня 2024 року нараховано допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях та Державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у сумі 136244,46 грн.

В свою чергу п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що суд може своєю ухвалою за клопотанням заявника, крім іншого звільнити від сплати судового збору за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, однак надана ОСОБА_1 довідка Про отримання (неотримання) допомоги від 28 січня 2025 року № 240 не відображає в повній мірі відомостей про річний дохід за попередній календарний рік (2024рік).

Колегія суддів вважає, що надана апелянтом довідка є недостатньою і не є беззаперечним доказом, який підтверджує її скрутний майновий стан та відсутність у неї можливості сплатити судовий збір, з неї не можна визначити, що у скаржника немає інших доходів та не дає змоги в повній мірі оцінити її майновий стан.

Враховуючи зазначене, оскільки апелянтом не надано суду апеляційної інстанції достатніх доказів на підтвердження того, що її майновий стан на день звернення з апеляційною скаргою перешкоджав чи перешкоджає сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі, клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2025 року не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, оскільки не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пунктів 2, 9, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, загальною сумою всіх вимог.

При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач у справі. Доказом вартості майна можуть бути договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна тощо.

Як вбачається з апеляційної скарги та змісту оскаржуваного рішення спір між сторонами виник з приводу поділу спільного майна подружжя в натурі та усунення перешкод у користуванні власністю.

ОСОБА_1 оскаржує рішення в частині поділу спільного майна подружжя в натурі.

Згідно висновоку оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №140, складений 21 серпня 2023 року судовим експертом СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Юзвенко Р.В. ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 станом на день дослідження складає 1003546,00 грн

Таким чином при зверненні до суду з апеляційною скаргою апелянт мала сплатити судовий збір у розмірі 15053,19 грн (1003546*1%)*150%.

Судовий збір підлягає оплаті в сумі 15053,19 грн за наступними реквізитами:

Рахунок: UA0024405

Одержувач: Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101

Код отримувача: 37836095

Банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

МФО: 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Чернівецький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно з частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишає без руху апеляційну скаргу й надає апелянту строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали на усунення недоліків: сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357, 381 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 січня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ спільного майна в натурі та усунення перешкод у користуванні власністю залишити без руху.

Для усунення недоліків надати ОСОБА_1 строк десять днів з моменту отримання цієї ухвали.

Документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону надати Чернівецькому апеляційному суду у зазначений строк.

Роз`яснити, що у разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали апеляційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Половінкіна