Справа № 182/5929/24
Провадження № 2/0182/1415/2025
У Х В А Л А

Іменем України

19.02.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про встановлення факту самостійного виховання і утримання неповнолітньої дитини батьком -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про встановлення факту самостійного виховання і утримання неповнолітньої дитини батьком.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, виходячи з наступного.

Приписами ч.1 ст.187 ЦПК України визначено, що суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Як вбачалось з викладених обставин та зазначених вимог, ОСОБА_1 просив суд встановити факт самостійного виховання і утримання ним неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що фактично є вимогою окремого провадження. Проте, в якості сторін по справі позивач зазначав ОСОБА_2 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Однак, ані з позовної заяви, ані з викладених вимог не вбачались позовні вимоги до ОСОБА_2 , спосіб (способи) захисту прав та інтересів, передбачені законом, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просив суд визначити у рішенні, який стороною відповідача заперечується та не визнається. Тобто, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій викладає вимоги окремого провадження та без вимог позовного характеру, безпосередньо до відповідачки по справі.

Отже, позивачу необхідно було визначитись, яку заяву він подає до суду: позовну заяву із конкретними вимогами до відповідача чи заяву окремого провадження, та надати суду відповідну редакцію позовної заяви чи заяву в порядку окремого провадження та її копії з усунутими недоліками, які були виявлені судом.

12 листопада 2024 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява на виконання вищевказаної ухвали суду, згідно якої вбачається, що стороною позивача були уточнені позовні вимоги в частині надання йому дозволу на реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди матері дитини ОСОБА_2 .

Проте, суддя, ознайомившись з поданою уточненою позовною заявою, прийшла до висновку, що вона також підлягає залишенню без руху, а тому ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року позивачу було роз`яснено та зазначено, що останнім належних та допустимих доказів, які б свідчили про той факт, що він позбавлений можливості в досудовому порядку на вчинення вищевказаних дій, надано не було. При цьому, у відповідності до рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року, було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - позивачем по даній справі. Однак, як на підставу звернення до суду з даною вимогою в частині отримання дозволу на реєстрацію малолітньої дитини, позивачем доказів щодо неможливості вчинення реєстраційних дій або відмови Центру надання адміністративних послуг надано не було.

На виконання ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява на виконання ухвали суду, згідно якої представник зазначає, що з причини кібер атаки російської федерації на державні реєстри України, в наслідок чого відбулось припинення їх роботи, її довіритель позбавлений можливості надати відмову на вчинення реєстраційних дій. При цьому, вказує, що відомості про відновлення роботи реєстрів відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суддя, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до наступного.

Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ доправосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Як роз`яснено у пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість цих строків, суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, заява на виконання ухвали суду, яка містила думку щодо неможливості надання позивачем відмови у вчиненні реєстраційної дії, датована 21 січня 2025 року та станом на 19 лютого 2025 року будь-які заяви чи листи на виконання ухвали суду, надані не були, що дає підстави вважати, що вказаний недолік позивачем не усунуто. При цьому, як позивач, так і його представник рухом справи не цікавився, що свідчить про втрату інтересу до своєї позовної заяви, що тягне порушення принципу розумності строків, дотримання якого є однією з найважливіших критерій справедливого судочинства.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, позовна вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене та зважаючи на невиконання особою, яка бере участь у справі свого процесуального обов`язку, що впливає на розгляд справи протягом розумного строку, враховуючи що позовна заява надійшла до суду 14 жовтня 2024 року, та станом на 19 лютого 2025 року недоліки не усунуто, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про встановлення факту самостійного виховання і утримання неповнолітньої дитини батьком, необхідно вважати неподаною та повернути.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про встановлення факту самостійного виховання і утримання неповнолітньої дитини батьком - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що, згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал