Справа № 199/2702/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Попружко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Дрозда Романа Юрійовича, де заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій державного виконавця заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принової Світлани Григорівни та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, -

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Дрозда Романа Юрійовича, де заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій державного виконавця заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принової Світлани Григорівни та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтуванні заявлених вимог заявник посилався на те, що у провадженні заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принової Світлани Григорівни перебувало виконавче провадження ВП №74067346 із примусового виконання виконавчого листа №199/2702/21, виданого 20.12.2023 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 70521 (сімдесят тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 49 копійок, яка складається із суми основного боргу 21800,00 грн., відсотки за зберігання замовлення 37536,00 грн., пеня 285,49 грн., штраф - 10 900,00 грн.

Стягувач вказував, що державним виконавцем не вжито вичерпних заходів примусового виконання судового рішення та незаконно повернуто виконавчий документ. Також, державним виконавцем було допущено протиправну бездіяльність, яка виразилася у невжитті усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для примусового виконання рішення суду, державним виконавцем не у повній мірі були використанні всі повноваження, які надані йому для примусового виконання рішення суду, що свідчить про неповноту виконавчих дій та призвело до винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.12.2024 року.

Тому, посилаючись на вказані обставини, скаржник просив суд визнати рішення державного виконавця - заступника начальника відділу Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Принової Світлани Григорівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.12.2024 року за виконавчим провадженням №74067346 незаконним, а постанову скасувати.

У судове засідання представник заявника ОСОБА_1 адвокат Дрозд Р.Ю. не з`явися, надав заяву, відповідно до якої просить розглянути скаргу за його відсутності та за відсутності заявника.

Заінтересована особа боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку.

Державний виконавець - заступник начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принова С.Г. у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи та копію матеріалів виконавчого провадження №74067346, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.09.2023 року, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 70521 (сімдесят тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 49 копійок, яка складається із суми основного боргу 21800,00 грн., відсотки за зберігання замовлення 37536,00 грн., пеня 285,49 грн., штраф - 10 900,00 грн.. Рішення набрало законної сили 05.10.2023 року.

На виконання вищевказаного рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом 20.12.2023 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 70521 (сімдесят тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 49 копійок, яка складається із суми основного боргу 21800,00 грн., відсотки за зберігання замовлення 37536,00 грн., пеня 285,49 грн., штраф - 10 900,00 грн..

06.02.2024 року державним виконавцем заступником начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Приновою С.Г. на підставі вищевказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження №74067346 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 70521 (сімдесят тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 49 копійок, яка складається із суми основного боргу 21800,00 грн., відсотки за зберігання замовлення 37536,00 грн., пеня 285,49 грн., штраф - 10 900,00 грн..

06.02.2024 року державним виконавцем заступником начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Приновою С.Г. винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 7052,15 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постановою заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принової С.Г. від 06.02.2024 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях та належать боржнику ОСОБА_2 .. Крім цього, до банківських установ державним виконавцем направлені платіжні інструкції для списання коштів з арештованих рахунків.

Далі, 14.02.2024 року здійснено запит та отримано відповідь з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якої за ОСОБА_2 зареєстровано частка квартири АДРЕСА_1 . Крім цього, отримано витяги з Державного реєстру речових права та про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

14.02.2024 року державним виконавцем заступником начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Приновою С.Г. винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 ..

Крім цього, державним виконавцем заступником начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Приновою С.Г. 06.02.2024 року, 14.02.2024 року, 21.03.2024 року, 28.05.2024 року, 17.09.2024 року, 19.11.2024 року та 09.12.2024 року направлялися запити до: банківських установ на отримання інформації, що становить банківську таємницю; Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії; Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону; Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржника; Державної податкової служби про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржника.

Відповідно до постанови державного виконавця заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принової С.Г. від 09.12.2024 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ виконавчий лист №199/2702/21, виданий 20.12.2023 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 70521 (сімдесят тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 49 копійок, яка складається із суми основного боргу 21800,00 грн., відсотки за зберігання замовлення 37536,00 грн., пеня 285,49 грн., штраф - 10 900,00 грн. постановлено повернути стягувачу.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.

Згідно ст. ст. 447-451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначає заходи примусового виконання рішень, якими є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем повернуто виконавчий документ, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд зазначає, що повернення виконавчого документа з наведених підстав є правомірним лише в тому разі, якщо державний виконавець реалізував увесь комплекс своїх можливостей та повноважень щодо розшуку майна і вжиті ним в повному обсязі заходи не дали змоги виявити майно, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен дотримуватись указаних вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст.2 Закону України "Про виконавче провадження": верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження; порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому, здійснення державним виконавцем комплексу дій, визначених Законом України "Про виконавче провадження", вважається належним у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження стягувача та боржника.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Частина 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" містить перелік прав, якими наділений виконавець під час здійснення виконавчого провадження, та відповідно якими може скористатися для виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №199/2702/21, на виконання якого 20.12.2023 року видано виконавчий лист, не виконано.

Водночас, державним виконавцем не в повному обсязі вчинено виконавчі дії.

Так, відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно із ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

І тільки лише після періодичного вжиття виконавцем усього комплексу заходів щодо розшуку та виявлення рухомого та нерухомого майна боржника, а не виключно грошових коштів, які (заходи) виявляться безрезультатними, виникатиме така передбачена пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII підстава для повернення виконавчого документа стягувачу, як відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення (постанова Верховного суду від 21.10.2024 року у справі №910/18480/15).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта державним виконавцем перевірка майнового стану боржника щодо виявлення нерухомого майна боржника здійснювалась тільки 14.02.2024 року.

При цьому суд звертає увагу, що виконавчий документ стягувачу було повернуто державним виконавцем 09.12.2024 року.

Крім цього, відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем затребування у боржника декларації про доходи та майно боржника не проводилась.

Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2024 року у справі №920/882/23(920/234/19) прийшов до такого правового висновку: «Враховуючи надані виконавцю положеннями Закону України "Про виконавче провадження" та передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерством юстиції України 02.04.2012 № 512/5, повноваження та права, виконавець не повинен очікувати ситуації, коли всю наявну інформацію щодо боржника йому надасть стягувач, а повинен в межах наданих йому повноважень та покладених на нього обов`язків здійснити усі можливі дії з метою виконання рішення суду».

Крім цього, Верховний суд у своїй постанові від 16.04.2018 року у справі № 12/57 зазначив, що застосування виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до його обов`язків, визначених частинами 1, 2 статті 18 Закону України № 1404-VIII, щодо вжиття передбачених цим Законом заходів з неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Таким чином невжиття державним виконавцем заступником начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Приновою С.Г. всіх належних, ефективних та своєчасних заходів, які передують ухваленню нею постанови від 09.12.2024 про повернення виконавчого документа відповідно до ч.2 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", свідчать про неправомірність дій державного виконавця при винесені постанови.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що під час вирішення судами справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності визнання постанови (інших рішень) про притягання до адміністративної відповідальності протиправною чинним законодавством не передбачено.

Отже, спеціальними нормами чинного законодавства встановлені певні обмеження щодо способу судового захисту, який може бути застосовано судом саме по цій категорії справ. Відтак, вимоги заявника щодо рішення державного виконавця незаконним, задоволенню не підлягають.

З огляду на наведені обставини і відповідні ним підстави, скарга підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принової С.Г. про повернення виконавчого документа від 09.12.2023 є неправомірною, а відтак підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 260, 447-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Дрозда Романа Юрійовича, де заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій державного виконавця заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принової Світлани Григорівни та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця заступника начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Принової Світлани Григорівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.12.2024 року за виконавчим провадженням №74067346.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяті днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Якименко Л.Г.