Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/216/25
Провадження № 2/711/655/25
13 лютого 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Кошубінській Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та Національної служби здоров`я України, до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради про стягнення витрат, завданих лікуванням потерпілого від злочину, -
Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Смілянської міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради, про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, посилаючись на те, що ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2024 року у справі №703/1993/23, яка набрала законної сили 23.07.2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у зв`язку з примиренням з потерпілою.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 03.03.2023 року близько 13 год. 17 хв., керуючи автомобілем «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом між будинками АДРЕСА_1 та № 45 по вул. Незалежності у м. Сміла Черкаської області, у порушення вимог п.п. 0.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, був неуважним, перед початком руху не переконався, що це не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при обмеженій оглядовості проїжджої частини, не звернувся за допомогою до інших осіб, та продовживши рух скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка йшла позаду вищевказаного транспортного засобу в попутному напрямку руху. У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №05-06-01/118 від 24.04.2023 року, отримала наступні тілесні ушкодження: перелом лівої променевої кістки, що за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку із саднами обличчя та рана правого променевого зап`ясткового суглобу, що за ознакою короткочасного розладу здоров`я відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Потерпіла від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради з 03.03.2023 року до 10.03.2023 року (проведено сім ліжко днів).
Згідно з інформацією КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради від 04.12.2024 року № 01-20/884 витрати на лікування від злочину гр. ОСОБА_3 складають в загальній сумі 11 703 грн. 86 коп., з яких витрати: за рахунок коштів за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з Національною службою здоров`я України - 8 057 грн. 42 коп.; за рахунок коштів місцевого бюджету - 2 793 грн. 63 коп.; за рахунок власних коштів підприємства 852 грн. 81 коп.
Спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України.
Відтак, враховуючи те, що саме вчиненням ОСОБА_1 кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалась у КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради і наявна вина ОСОБА_1 , а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з останнього витрат на лікування потерпілої, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, внаслідок чого до місцевого та державного бюджету не надійшли кошти в загальній сумі 11 703 грн. 86 коп.
До направлення даного позову до суду Смілянською окружною прокуратурою проводилася досудова робота із Смілянською міською радою та Національною службою здоров`я України щодо необхідності вирішення питання стягнення витрат, завданих лікарні лікуванням потерпілої від злочину в судовому порядку.
Так, на адресу Смілянської міської ради направлявся лист з пропозицією звернутися до суду із відповідним позовом, а також запитувалася інформація щодо вжитих заходів на стягнення шкоди та причини не звернення до суду із відповідним позовом.
У відповідь Смілянська міська рада листом від 19.12.2024 року № 5157/02-50 повідомила, що заходів щодо стягнення із ОСОБА_1 витрат, завданих у зв`язку із лікуванням потерпілого від злочину не вживали, та просять Смілянську окружну прокуратуру відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вжити заходів представницького характеру шляхом звернення до суду із відповідним позовом.
Окрім того, на адресу Національної служби здоров`я України направлявся лист з пропозицією звернутися до суду із відповідним позовом, а також запитувалася інформація щодо вжитих заходів про стягнення шкоди та причини не звернення до суду із відповідним позовом.
15.01.2025 року судом відкрито провадження у справі із визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу був визначений строк для подання відзиву на позовну заяву.
Від відповідача на адресу суду не надходило письмового відзиву проти позовних вимог.
Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився. Разом з тим, 13.02.2025 року прокурором Черкаської окружної прокуратури Дячковою Л.В., яка діє в інтересах позивача за поданням керівника Черкаської окружної прокуратури на виконання вимог п. 6.5 наказу Генерального прокурора «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» від 21.08.2020 року №389, до суду подано заяву, в якій остання просить розглянути справу без її участі та одночасно вказує, що позовні вимоги заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави, в особі Смілянської міської ради та Національної служби здоров`я України, до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради про стягнення витрат, завданих лікуванням потерпілого від злочину, підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник Смілянської міської ради в судове засідання не з`явився, при цьому, 10.02.2025 року представником Возним С.І. до суду заяву подане клопотання про розгляд справи без його участі, в якій він одночасно просить суд ухвалити рішення, яким позовну заяву заступника керівника Смілянської окружної прокуратури про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити повністю та стягнути із ОСОБА_1 до місцевого бюджету на користь Смілянської міської ради 3 646 грн. 44 коп. та до державного бюджету на користь Національної служби охорони здоров`я України 8 057 грн. 42 коп.
Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, при цьому, 16.01.2025 року представником Тарасенко М.С. до суду подане клопотання про розгляд справи без її участі, в якій вона одночасно зазначила, що Національна служба здоров`я України позовні вимоги заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та Національної служби здоров`я України, до ОСОБА_1 про стягнення витрат, завданих лікуванням потерпілого від злочину, підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявами та клопотаннями до суду не звертався.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду.
Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
У відповідності зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За правилами статтей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999р., - поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2024 року у справі №703/1993/23, яка набрала законної сили 23.07.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Разом з тим, вищевказаною ухвалою встановлено, що ОСОБА_1 03.03.2023 року близько 13 год. 17 хв. керуючи автомобілем «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись заднім ходом між будинками АДРЕСА_1 та №45 по вул. Незалежності у м. Сміла Черкаської області, у порушення вимог п.п. 0.1, 10.09 Правил дорожнього руху України, був неуважним, перед початком руху не переконався, що це не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при обмеженій оглядовості проїжджої частини, не звернувся за допомогою до інших осіб, та продовживши рух, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка йшла позаду вищевказаного транспортного засобу в попутному напрямку руху.
В результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №05-6-01/118 від 24.04.2023 року отримала наступні тілесні ушкодження: перелом лівої променевої кістки, що за ознакою тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії середньої тяжкості; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку із саднами обличчя та рана правого променево-зап`ясткового суглобу, що за ознакою короткочасного розладу здоров`я відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Спричинення ОСОБА_2 вищевказаних тілесних ушкоджень, знаходиться в причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відтак, в даному випадку є доведеним факт вчинення відповідачем ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а саме в нанесенні потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але є такими, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради з 03.03.2023 року до 10.03.2023 року (проведено сім ліжко днів). Загальна вартість лікування складає 11 703 грн. 86 коп. /а.с. 17, 20/.
Згідно з інформацією КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради від 04.12.2024 року № 01-20/884 витрати на лікування гр. ОСОБА_3 складають в загальній сумі 11 703 грн. 86 коп., з яких витрати: за рахунок коштів за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з Національною службою здоров`я України 8 057 грн. 42 коп.; за рахунок коштів місцевого бюджету 2 793 грн. 63 коп.; за рахунок власних коштів підприємства 852 грн. 81 коп.
Отже своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав державі майнової шкоди на загальну суму 11 703 грн. 86 коп., що підтверджується доказами, наданими КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради, а зокрема розрахунками витрат на медичне лікування потерпілої ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами (п. 3 вищевказаного Порядку).
Стягнені в установленому порядку кошти згідно з п. 4 вищевказаного Порядку № 545 зараховуються до відповідного (державного чи місцевого) бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий. При цьому, жодних винятків щодо застосування цієї норми чинним законодавством не передбачено.
Враховуючи те, що саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалася у КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради і наявна вина ОСОБА_1 , а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілої, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
Оскільки відсутністі дії по відшкодуванню понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення з боку державних органів та органів місцевого самоврядування, що фінансує комунальний лікувальний заклад, заступник керівника Смілянської окружної прокуратури звернувся до суду з відповідним позовом до особи, яка їх спричинила.
В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, внаслідок чого до бюджету не надійшли кошти в сумі 11 703 грн. 86 коп.
Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.
За змістом ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Водночас, невідшкодування витрат, за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси територіальної громади і держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист відповідних інтересів.
Таким чином, враховуючи положення статті 1191 ЦК України, згідно з якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому органами, уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування у даних спірних правовідносинах, - є Смілянська міська рада та Національна служба здоров`я України, які заходів для відшкодування шкоди не вживали.
Смілянська окружна прокуратура листами від 27.11.2024 року за вих. №52-7535вих-24, від 04.12.2024 року за №52-7729вих-24 та від 04.12.2024 року за №52-7727вих-24 повідомила КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради, Смілянську міську раду та Національну службу здоров`я України про зазначені обставини та з`ясовувала про вжиті заходи щодо стягнення із відповідача завданих збитків (а.с. 18-19, 22-23, 24-25), на що було отримано відповіді про те, що ні Смілянська міська рада, ні Національна служба здоров`я України не будуть вживати самостійних заходів представницького характеру для відшкодування шкоди, завданої злочином.
Разом з тим, ненадходження до бюджету коштів, затрачених на лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину негативним чином впливає на дохідну частину бюджету та фінансування видатків держави, у тому числі і на соціальну сферу в частині охорони здоров`я, що відповідно порушує інтереси держави.
За обставин справи, розрахунок на відшкодування витрат за лікування потерпілої, проведений відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, за стаціонарне лікування за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим, що складають 11 703 грн. 86 коп.
Станом на дату звернення із позовом до суду збитки в сумі 11 703 грн. 86 коп. відповідачем не відшкодовані.
Отже позовні вимоги про відшкодування витрат на лікування осіб, які потерпіли від злочину є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.
При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин.
За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, судові витрати підлягають стягненню із відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 141, 223, 206, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-282, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», постановою Пленуму Верховного Суду № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545, суд, -
Позовні вимоги заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради про стягнення витрат, завданих лікуванням потерпілого від злочину задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 3 028 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складений 19.02.2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко