КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/9343/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2595/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Твердохліб Ю.О., у справі за первісним позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року представник позивач АТ «КБ «Глобус» - адвокат Верхогляд М.Л. звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , . ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Глобус» заборгованість за кредитним договором від 25.08.2021 року № 01/35/21 в розмірі 1 787 178,87 грн. станом на 01 серпня 2022 року, в тому числі: строкова заборгованість за кредитом - 1 502 807,00 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - 50 630,00 грн.; строкова заборгованість за процентами - 22 429,08 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 211 312,79 грн. та судові витрати (т. 1 а.с. 1-5).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25.08.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в грошовій формі на споживчі цілі в сумі 1 575 000,00 грн., строком кредитування на 240 місяців, кінцевою датою повернення кредиту є 24.08.2041 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11 % процентів річних.

Положеннями п. 2.1. кредитного договору передбачено, що для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику кредитний рахунок IBAN № НОМЕР_1 в АТ «КБ «Глобус».

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору позичальник шляхом підписання цього договору та відповідно до умов кредитування доручає банку здійснити надання кредиту шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на рахунок позичальника IBAN № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в АТ «КБ «Глобус», , умови відкриття, ведення та закриття якого визначаються в договорі банківського рахунку.

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що виконання позичальником зобов`язань за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором) забезпечується всім майном, що передається в заставу (або буде передано) банку у заставу/іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, надалі іменується «Предмет застави» та фінансовою порукою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Положеннями п. 4.1. кредитного договору визначено, що повернення кредиту позичальником здійснюється на рахунок IBAN № НОМЕР_4 в АТ «КБ «Глобус», код ЄДРПОУ банку 35591059, шляхом безготівкового перерахування з рахунків (-ів) позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб) та/або внесення готівкових коштів у касу банку. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий.

Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка погашення кредиту (додаток № 2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), а у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше кінцевої дати повернення кредиту, передбаченої п. 1.1. цього договору.

У випадку порушення позичальником встановлених графіком строків повернення кредиту, сума сплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом. У випадку непогашення позичальником простроченої заборгованості за кредитом, банк, починаючи з дня виникнення такої заборгованості, може скористатися правом, зазначеним у п. 5.2.6 цього договору.

Відповідно до п. п. 4.2. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня надання кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в один із 4-х останніх календарних днів (як правило 28 числа кожного місяця) за період з 28 (двадцять восьмого) числа минулого місяця до 27 (двадцять сьомого) числа поточного місяця (включно) та у день остаточного повернення кредиту.

Змістом п. 4.5 кредитного договору встановлено, що у разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитом у строки, передбачені п. 1.1 та п. 4.1 кредитного договору, позичальник сплачує проценти з розрахунку процентної ставки, 45 процентів річних до діючої процентної ставки, що нараховується на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення.

З грудня 2021 року відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою за рахунком № НОМЕР_5 - перенесення простроченого кредиту.

Відповідно до п. 9.2 (п. п. 9.2.1) кредитного договору банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/ або іншими особами, що є поручителями позичальника (в т. ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов цього договору та/або угод (договорів), укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань (договорів забезпечення) за цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 60 (шестидесяти) календарних днів, а у випадку, якщо зобов`язання позичальника за цим договором забезпечуються заставою майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку в ПАТ «КБ «Глобус» - не пізніше наступного робочого дня, з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості за кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, інші платежі за цим Договором, штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь якого з наступних випадків, зокрема порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором.

Положеннями п. 8.1. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 01/35/21/П-1, згідно з яким вона поручається перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язується повернути АТ «КБ «Глобус» кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 01/35/21/П-2, згідно з яким ОСОБА_4 поручається перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язується повернути АТ «КБ «Глобус» кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

25.08.2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 01/35/21/П-3, згідно з яким ОСОБА_1 поручається перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язується повернути АТ «КБ «Глобус» кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

Положеннями пунктів 1.3.-1.4. договору поруки передбачено, що поручитель підтверджує, що йому відомі всі умови кредитного договору. У випадку внесення боржником та кредитором (позивачем) змін та доповнень до кредитного договору поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобов`язання боржника (збільшення розміру кредиту, збільшення розміру процентів за його користування, продовження строку користування кредитними коштами, комісії, тощо), що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У разі порушення боржником зобов`язань, передбачених кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

25.08.2021 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору 01/35/21.

Відповідно до ст. 1 додаткового договору «Сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір в частині розміру процентною ставки за користування кредитом, а саме: встановити проценту ставку за користування кредитом в розмірі 17,0% процентів річних, у випадку звільнення співробітника».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), починаючи з 13.10.2021 року у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою рахунку № НОМЕР_5 - перенесення простроченого кредиту.

19.10.2021 року позивачем на ім`я відповідачів направлено вимоги за вих. № 1-2935, № 1-2936, № 1-2937 та № 1-2938 від 13.10.2021 року про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені договором № 01/35/21 «Споживчий кредит» від 25.08.2021 року. Однак, вимоги не виконано, заборгованість не сплачено (не погашено).

Таким чином, станом на 01.08.2022 року заборгованість за кредитним договором становить 1 787 178,87 грн., у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити (т. 1 а.с. 1-5).

У листопаді 2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до АТ «КБ «Глобус», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якій просив визнати недійсним укладений між АТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_2 договір споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21 (т. 1 а.с. 88-94).

Свої вимоги мотивував тим, що укладений між AT «КБ «Глобус» та ОСОБА_2 договір споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21 суперечить вимогам законодавства, що регулює відносини у сфері споживчого кредитування, зокрема в частині фактичної передачі грошових коштів з метою придбання позичальником конкретного товару, роботи чи послуги, як і подальшої витрати ОСОБА_2 цих коштів на придбання товару, роботи чи послуги.

ОСОБА_4 зазначав, що за фактом неналежного виконання завідуючим каси відділення № 30 AT «КБ «Глобус» ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків останнім було допущено нестачу коштів у сумі 1 575 000,00 грн. Ці обставини справи були встановлені під час розгляду Оболонським районним судом міста Києва судової справи № 756/15493/21 за позовом ОСОБА_4 до AT «КБ «Глобус» про поновлення на роботі (рішення суд у справі від 17.08.2022 року набрало законної сили).

У подальшому, з метою приховання факту нестачі у касі відділення № 30 АТ «КБ «Глобус» станом на 20.08.2021 року коштів у сумі 503 000,00 грн. та 40 000,00 дол. США, керівництво банку разом із службою безпеки цього банку, здійснюючи психологічний тиск на учасників цієї справи шляхом погроз про порушення кримінальної справи, заставили ОСОБА_2 підписати договір споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21, а решту працівників відділення № 30 (учасників цієї справи) - укласти договори поруки.

Про викладені вище обставини справи ОСОБА_4 інформував правоохоронні органи та за даним фактом порушено кримінальне провадження від 27.09.2022 року № 0000422, досудове слідство у якому триває.

Отже, у момент укладення договору споживчого кредиту його сторонами не додержано вимог, які встановлені ч. ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України (т. 1 а.с. 88-94).

09 листопада 2022 року до суду надійшов відзив представника ОСОБА_4 адвоката Ступак Т.О. в якому зазначені заперечення проти заявленого позову Банку з підстав зазначених у зустрічному позові ОСОБА_4 з проханням відмовити в задоволенні первісного позову (т. 1 а.с. 111-120).

27 січня 2023 року до суду надійшов відзив на зустрічний позов, у якому представник АТ «КБ «Глобус» - адвокат Верхогляд М.Л. просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви та задовольнити первісний позов у повному обсязі (т. 1 а.с. 137-139, 153-158).

Відзив мотивований тим, що кредитний договір має всі родові ознаки, які передбачені в Законі України «Про споживче кредитування». Твердження ОСОБА_4 про недотримання сторонами вимог Закону України «Про споживче кредитування» в частині фактичної передачі грошових коштів не може братись до уваги, оскільки факт надання коштів підтверджується випискою за особовим рахунком № НОМЕР_6 (IBAN № НОМЕР_1 ) з 02.08.2021 року до 03.08.2022 року. Банк виконав взяті на себе зобов`язання та надав кредит в грошовій формі на споживчі цілі в сумі 1 575 000,00 грн., строком кредитування на 240 місяців, кінцевою датою повернення кредиту 24.08.2041 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11% процентів річних.

Посилання позивача за зустрічним позовом на рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/15493/21 є безпідставними, оскільки розглянуті обставини в тій справі не є взаємопов`язаними, тотожними та не мають причинно-наслідкового зв`язку. ОСОБА_4 не є стороною договору, а тому в нього не може бути примірника договору.

Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватись судом на момент його укладання, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань (т. 1 а.с. 137-139).

21 березня 2023 року від представника ОСОБА_4 - Ступак Т. О. надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій стверджувала про відсутність доказів перерахування коштів з банківського рахунку позичальника НОМЕР_7 в AT «КБ «Глобус» на банківський рахунок безпосереднього продавця товарів, робіт чи послуг, що є свідченням недотримання вимог п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з яким у договорі про споживчий кредит зазначаються мета отримання кредиту - товари, роботи чи послуги, на які у подальшому буде витрачено суму наданого споживчого кредиту. Вважала, що твердження AT «КБ «Глобус» про дотримання вимоги ЗУ «Про споживче кредитування» в частині зазначення мети використання кредиту, є необґрунтованими і фактично спрямовані на приховання дійсної мети складання сторонами відповідних документів, а саме - вирішити питання недостачі коштів у касі банку, допущеної діями касира ОСОБА_2 20.08.2021 року. Факт допущення 20.08.2021 року діями касира ОСОБА_2 недостачі коштів в грошовому еквіваленті, що дорівнює сумі кредиту - 1 575 000,00 грн, встановлений у результаті проведення службового розслідування в AT «КБ «Глобус» від 08.09.2021 року та підтверджений Оболонським районним судом міста Києва під час розгляду справи № 756/15493/21. АT «КБ «Глобус» не надано суду доказів того, що за фактом допущення касиром ОСОБА_2 20.08.2021 року недостачі коштів в грошовому еквіваленті 1 575 000,00 грн були вжиті заходи, направлені на відшкодування завданих банку збитків. Допущену касиром ОСОБА_2 недостачу коштів представники банку намагаються вирішити шляхом стягнення цих коштів за рахунок майна позичальника та інших працівників цього ж відділення банку - поручителів за договором кредиту, яких заставили підписати договори поруки шляхом погроз про кримінальну відповідальність за допущену недостачу. В порушення ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про споживче кредитування» AT «КБ «Глобус» не надав суду доказів проведення його представниками оцінки платоспроможності споживача ОСОБА_2 ..

Таким чином, під час укладення договору споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21 сторони не дотрималися вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України (т.1 а.с. 192-194).

27 липня 2023 року відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним) ОСОБА_3 подала до суду пояснення щодо зустрічного позову, у яких підтримала факт допущення 20.08.2021 року діями касира ОСОБА_2 недостачі коштів в грошовому еквіваленті, що дорівнює сумі кредиту - 1 575 000,00 грн та стверджувала про порушення під час укладення договору споживчого кредиту чинного законодавства в частині фактичної передачі грошових коштів з метою придбання позичальником конкретного товару, роботи чи послуги, як і подальшої витрати цих коштів на придбання товару, роботи чи послуги (т. 2 а.с. 16-17).

13 листопада 2023 року відповідач за первісним позовом (третя особа за зустрічним) ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Павлова П. В. подала до суду пояснення, у яких просила суд відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити. ОСОБА_1 стверджує, що позивач не надав доказів на підтвердження виконання ним умов договору щодо кредитування, а саме - передачі позичальнику обумовленої суми коштів у порядку, визначеному договором. Позивачем не підтверджено факту видачі, отримання та використання кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору, а також не надано доказів оцінки фінансового стану позичальника перед укладенням кредитного договору. Позивачем також не дотримані вимоги про виконання зобов`язання позичальника з погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, ОСОБА_1 підтверджує обставини, викладені у зустрічному позові та вважає, що кредитний договір містить ознаки фіктивності, що є підставою для визнання його недійсним (т. 2 а.с. 25-32).

10 січня 2024 року адвокат Подольна О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала до суду пояснення щодо позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «Глобус». Вказувала, що ОСОБА_2 не визнає позовні вимоги АТ «КБ «Глобус», оскільки кредитний договір № 01/35/21 від 25.08.2021 року був підписаний під примусом представників банку. Зазначила, що в матеріалах справи відсутня інформація, а саме: заява на отримання кредитних коштів, на який саме рахунок було видано кредитні кошті, і чому банк сам з рахунку ОСОБА_2 списав всі кредитні кошти, відсутня інформація, як проводилося досудове врегулювання за кредитним договором, відсутня заявка на видачу кредиту, в поручителів відсутні нотаріальні згоди на видачу кредиту від чоловіка та дружини. Крім того, вказувала щодо відсутності направлення вимоги про дострокове повернення коштів. Таким чином, у задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити у зв`язку з недоведеністю та фактичною відсутністю заборгованості.

Вказувала на те, що кредитний договір підписаний сторонами, які не досягли згоди з усіх істотних умов договору, волевиявлення не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі. Вважає, що кредитний договір відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» є нікчемним, а тому кредитний договір та похідні договори слід визнати недійсними. Щодо витрат на професійну правову (правничу) допомогу зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат складає 15 000,00 грн (т. 2 а.с. 53-63, 74-86).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року первісний позов АТ «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором № 01/35/21 від 25 серпня 2021 року у розмірі 1 787 178 (один мільйон сімсот вісімдесят тисяч сто сімдесят вісім) гривень 87 копійок.

Солідарно з ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором № 01/35/21 від 25 серпня 2021 року у розмірі 1 787 178 (один мільйон сімсот вісімдесят тисяч сто сімдесят вісім) гривень 87 копійок.

Солідарно з ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_4 користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором № 01/35/21 від 25 серпня 2021 року у розмірі 1 787 178 (один мільйон сімсот вісімдесят тисяч сто сімдесят вісім) гривень 87 копійок.

Солідарно з ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за кредитним договором № 01/35/21 від 25 серпня 2021 року у розмірі 1 787 178 (один мільйон сімсот вісімдесят тисяч сто сімдесят вісім) гривень 87 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 701 (шість тисяч сімсот одну) гривню 92 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 701 (шість тисяч сімсот одну) гривню 92 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 701 (шість тисяч сімсот одну) гривню 92 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний банк «Глобус» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 701 (шість тисяч сімсот одну) гривню 92 копійки.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до АТ «Комерційний банк «Глобус», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору залишено без задоволення (т. 2 а.с. 179-197).

Не погодившись з рішенням районного суду, 11 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павлов П.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив змінити оскаржуване рішення в резолютивній частині, а саме у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити, а зустрічний позов задовольнити (т. 2 а.с. 212-218)

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, в рішенні суду першої інстанції помилково визнано встановленими обставини, що маються значенні для справи, а також наявна невідповідність висновків суду, обставинам справи, тобто судом першої інстанції порушені вимоги ст.ст.12, 43, 81, 84, 89, 95, 100, 263 ЦПК України. Судом неповно з`ясовані обставини щодо укладання кредитного договору та договорів поруки, а також помилково визнано встановленими обставини щодо волевиявлення однієї з сторін правочинів (відповідачів у справі) та наявна невідповідність висновків суду обставинам справи щодо наявності вільного волевиявлення однієї з сторін правочинів (відповідачів у справі) та наявності відповідності дій щодо укладання вищезазначених правочинів їх внутрішній волі. Також мало місце невідповідність висновків суду щодо існування у позивача права вимоги до скаржника на день звернення із позовом з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів повідомлення скаржника про порушення основного зобов`язання. 3. Недоведено обставин, які суд визнав встановленими щодо оцінки доказів, наданими Відповідачами на підтвердження обставин справи, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти позову. Неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, щодо обставин, які свідчать про недійсність кредитного договору одночасно з договорами поруки. Неповно з`ясовано обставини щодо функціонального підпорядкування відповідачів, їх підзвітності та підконтрольності позивачу за наявними трудовими відносинами. Тягар доведення власних вимог позивачем у даній справі не виконаний, докази на їх підтвердження у справі відсутні, проте суд першої інстанції вважав їх встановленими. Судом першої інстанції не надано оцінки обставинам укладення кредитного договору всупереч волі позичальника та відсутності доказів оцінки його фінансового стану та фінансового стану поручителів за договорами поруки, укладеними в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Вирішуючи справу, суд дійшов до висновку про доведеність позивачем обставин укладення кредитного договору та договорів забезпечення, порушення зобов`язань за цими договорами та наявності підстав для стягнення з відповідачів солідарно кредитної заборгованості. Втім, такий висновок суду є хибним.

За умовами п. 2.2. кредитного договору позичальник шляхом підписання даного Договору та відповідно до умов кредитування Банку, доручає Банку здійснити надання Кредиту шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на рахунок позичальника IBAN НОМЕР_2 РНОКПП НОМЕР_3 , в АТ «КБ «ГЛОБУС», код ЄДРПОУ Банку 35591059, умови відкриття, ведення та закриття якого визначаються в Договорі банківського рахунку Заява-анкета №2625/18788/289 від 29.10.2015 р. на приєднання до Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАБ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб). Однак, у матеріалах справи відсутні докази виконання з боку позивача умов договору щодо кредитування, а саме передачі позичальнику обумовленої договором суми коштів у встановленому договором порядку. Зокрема, позивачем не надано виписки з поточного рахунку позичальника, зазначеного у п. 2.2. кредитного договору, а саме IBAN НОМЕР_2 , у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що визначена умовами кредитного договору сума кредиту була зарахована на рахунок позичальника. Крім того, відсутні докази використання позичальником суми кредиту, докази руху коштів за рахунком позичальника IBAN НОМЕР_2 .

Також, матеріали справи не містять копії договору банківського рахунку заява-анкета №2625/18788/289 від 29.10.2015 р. на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб), відповідно до якого позичальнику відкривається зазначений у кредитному договорі рахунок IBAN НОМЕР_2 , на який здійснюється безготівкове перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку.

Позивачем не підтверджено факту видачі, отримання та використання кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. Також позивачем не було надано інших належних доказів здійснення кредитної операції, як то кредитної заявки позичальника, копії договорів про відкриття кредитного рахунку, поточного рахунку позичальника, зазначених у п. 2.2 кредитного договору, яким передбачено, що надання кредиту Банком позичальнику здійснюється шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на рахунок позичальника IBAN НОМЕР_2 РНОКПП НОМЕР_3 , в АТ «КБ «ГЛОБУС», код ЄДРПОУ Банку 35591059.

Крім того, матеріали справи не містять доказів оцінки фінансового стану позичальника та фінансових поручителів останнього перед укладенням кредитного договору та договорів поруки відповідно до вимог закону. Оцінка кредитоспроможності споживача здійснюється на підставі достатньої інформації, отриманої від споживача, та, за необхідності, на основі інформації, законно отриманої з інших джерел. Натомість, позивачем не надано доказів виконання ним вимоги наведеної норми закону щодо оцінки кредитоспроможності позичальника та поручителів, а отже позивачем не надано доказів вчинення позивачем дій, що передують укладенню договору про споживчий кредит відповідно до закону. Матеріали справи не містять доказів укладення договорів застави майна, переданого банку у заставу/іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, як це передбачено пунктом 3.1 кредитного договору. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Поза увагою суду залишились обставини, встановлені судовим рішення, що набрало законної сили на момент ухвалення оскаржуваного рішення, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини, а саме рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/15493/21 за позовом ОСОБА_4 до АТ «КБ «Глобус» про поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу, яким встановлено станом на 20.08.2021 року факт нестачі коштів у сумі 503 000,00 грн. та 40 000,00 дол. США у касі відділення № 30 АТ «КБ «Глобус», працівниками якого на той момент були Відповідачі (копія рішення наявна в матеріалах справи). Зазначені у наведеному судовому рішенні обставини свідчать про те, що станом на момент укладення кредитного договору та договорів забезпечення позивач, володіючи інформацією про нестачу коштів у загальному розмірі 1 575 000,00 грн., допущену його працівниками (відповідачами по справі), які є матеріально відповідальними особами та зобов`язані відшкодувати банку заподіяні матеріальні збитки, вчиняє з цими особами правочини, на підставі яких у останніх виникають перед позивачем кредитні зобов`язання у розмірі зазначеної нестачі грошових коштів.

Як свідчать фактичні обставини справи, керівництво банку разом із службою безпеки цього банку, чинячи психологічний тиск на учасників цієї справи шляхом погроз про порушення кримінальної справи, примусили ОСОБА_2 підписати договір споживчого кредиту від 25.08.2021 року № 01/35/21, а решту працівників відділення № 30 (учасників цієї справи) - укласти договори поруки. Про викладені вище обставини справи ОСОБА_4 інформував правоохоронні органи та за даним фактом порушено кримінальне провадження від 27.09.2022 року №0000422, досудове слідство у якому триває. Отже, очевидним є факт, що укладення кредитного договору та договорів поруки було здійснено позивачем з метою приховання факту нестачі у касі відділення № 30 АТ «КБ «Глобус» станом на 20.08.2021 року коштів у сумі 503 000,00 грн. та 40 000,00 дол. США, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що волевиявлення учасників цих правочинів було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Водночас, судом не надано належної оцінки зазначеним обставинам, у зв`язку з чим суд дійшов помилкових висновків, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Поза увагою суду залишено обставини, що позивачем не надано доказів виникнення у відповідача ОСОБА_1 передбаченого умовами договору поруки зобов`язання з виконання зобов`язань Боржника за кредитним договором. Так, відповідно до п. 3.1. договору поруки № 01/35/21/П-3 від 25.08.2021, у разі невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя із відповідною письмовою вимогою. За умовами п. 3.2. зазначеного договору поруки поручитель не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання вимоги кредитора зобов`язаний виконати обов`язок боржника шляхом перерахування грошових коштів в сумі та на рахунок (рахунки), що визначені у вимозі кредитора. Натомість, відповідач ОСОБА_1 не отримувала від позивача вимоги про виконання зобов`язання позичальника з погашення заборгованості за кредитним договором. Позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем ОСОБА_1 вимоги про виконання обов`язку боржника зі сплати простроченої заборгованості. За таких обставин, тобто без отримання вимоги кредитора щодо виконання поручителем обов`язку позичальника, у скаржника не виникло зобов`язання за договором поруки щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, то ОСОБА_4 , в обґрунтування свого позову посилався на те, що кредитний договір № 01/35/21 від 25.08.2021 року суперечить вимогам законодавства про споживче кредитування, на підставі чого цей договір має бути визнаний судом недійсним. Такими підставами визнання кредитного договору за твердженням позивача за зустрічним позовом є недотримання кредитором при укладенні цього договору вимог статті 203 ЦК України, зокрема, в частині фактичної передачі грошових коштів на виконання зобов`язання кредитора за кредитним договором. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують обставини видачі, отримання та використання позичальником кредитних коштів відповідно до їх цільового призначення, визначеного умовами кредитного договору. Матеріалами справи не підтверджено, що волевиявлення позичальника та поручителів при укладенні кредитного договору та договорів поруки було вільним і відповідало їх внутрішній волі, а також, що даний правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними, а саме, що метою укладення кредитного договору було отримання позичальником кредиту на споживчі цілі. Натомість, відповідач ОСОБА_1 підтверджує доводи зустрічного позову про те, що кредитний договір було укладено під тиском, в тому числі, психологічним, зі сторони кредитора з метою приховання останнім факту нестачі у касі відділення банку, в якому працювали відповідачі, розмір якої відповідає ціні позову по даній справі. Наведені обставини підтверджуються наданою позивачем за зустрічним позовом копією судового рішення у справі, у якій беруть ті самі особи (учасники даної справи), а отже, відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. Таким чином, укладений кредитний договір містить ознаки фіктивності, що є підставою для визнання його недійсним.

Зважаючи на відсутність доказів вчинення дій на виконання кредитного договору сторонами цього правочину як то передача кредитних коштів у встановленому договором порядку, а також використання їх позичальником за цільовим призначенням згідно договору, оспорюваний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За таких обставин скаржник вважає про наявність правових підстав для визнання кредитного договору недійсним, які не були враховані судом при вирішенні справи (т. 2 а.с. 212-218).

15 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника АТ «КБ «ГЛОБУС» - адвоката Верхогляда М.Л., в якому останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги (т. 3 а.с. 4-6).

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Павлов П.І.. представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Вожакіна Т.В. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити. Представник позивача АТ «КБ «ГЛОБУС» - адвокат Верхогляд М.Л. заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив її відхилити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Так, апелянт ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 20 лютого 2025 року була сповіщена повідомленням її представника - адвоката Павлова П.І., який в суді підтвердив факт належного сповіщення ОСОБА_1 , про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Подольна О.М. про розгляд справи апеляційним судом 20 лютого 2025 року була сповіщена 16 січня 2025 року повідомленням до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Повідомлення відповідачів ОСОБА_3 , відповідача і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 , його представника - адвоката Ступак Т.О. повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами. Заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаних осіб до суду не надходили. Факт належного сповіщення відповідачки ОСОБА_3 її представник - адвокат Вожакіна Т.В. підтвердила в суді апеляційної інстанції про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 239-249 т. 3 а.с. 2-3, 24-36, 46-56, 58-59).

При цьому, суд апеляційної інстанції відкладав розгляд справи: 14 листопада 2024 року у зв`язку із неналежним сповіщенням відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , та 16 січня 2025 року за клопотанням (через хворобу) представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Павлова П.І., забезпечивши право сторін та третіх осіб взяти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції (т. 3 а.с. 23, 37-41).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи первісні позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором позики кредит не погашений.Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору, а відтак наявні підстави для солідарного стягнення з боржника та поручителів кредитної заборгованості. При цьому, відсутні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року між АТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 01/35/21 (т. 1 а. с. 7-12).

Згідно п. 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит у грошовій формі на споживчі цілі в сумі 1 575 000,00 грн, строк кредитування на 240 місяців, мета використання кредиту: споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11 % процентів річних, кінцевою датою повернення кредиту є 24 серпня 2041 року включно.

Положеннями п. 2.1 кредитного договору передбачено, що для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкрив кредитний рахунок IBAN № НОМЕР_1 в АТ «КБ «Глобус».

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору позичальник, шляхом підписання цього договору та відповідно до умов кредитування, доручив банку здійснити надання кредиту шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на рахунок позичальника IBAN № НОМЕР_2 РНОКПП НОМЕР_3 , в АТ «КБ «Глобус», , умови відкриття, ведення та закриття якого визначаються в договорі банківського рахунку.

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що виконання позичальником зобов`язань за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором) забезпечується всім майном, що передається в заставу (або буде передано) банку у заставу/іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, надалі іменується «Предмет застави» та фінансовою порукою ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 ).

Положеннями п. 4.1. кредитного договору передбачено, що повернення кредиту позичальником здійснюється на рахунок IBAN № НОМЕР_4 в АТ «КБ «Глобус», код ЄДРПОУ банку 35591059, шляхом безготівкового перерахування з рахунків (-ів) позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб) та/або внесення готівкових коштів у касу банку. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий.

Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до Графіка погашення кредиту (додаток № 2 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), а у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше кінцевої дати повернення кредиту, передбаченої п. 1.1. цього договору.

У випадку порушення позичальником встановлених графіком строків повернення кредиту, сума сплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

У випадку непогашення позичальником простроченої заборгованості за кредитом, банк, починаючи з дня виникнення такої заборгованості, може скористатися правом, зазначеним у п. 5.2.6 цього договору.

Відповідно до п. п. 4.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня надання кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в один із 4-х останніх календарних днів (як правило 28 числа кожного місяця) за період з 28 (двадцять восьмого) числа минулого місяця до 27 (двадцять сьомого) числа поточного місяця (включно) та у день остаточного повернення кредиту.

Змістом п. 4.5 кредитного договору встановлено, що у разі несвоєчасного повернення заборгованості за кредитом, у строки, передбачені п. 1.1 та п. 4.1. кредитного договору, позичальник сплачує проценти з розрахунку процентної ставки, 45 процентів річних до діючої процентної ставки, що нараховується на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення.

Положеннями п. 8.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до положень п. 9.2 (п. п. 9.2.1) кредитного договору банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/ або іншими особами, що є поручителями позичальника (в т. ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов цього договору та/або угод (договорів), укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань (договорів забезпечення) за цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 60 (шестидесяти) календарних днів, а у випадку, якщо зобов`язання позичальника за цим договором забезпечуються заставою майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку в ПАТ «КБ «Глобус» - не пізніше наступного робочого дня, з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості за кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, інші платежі за цим договором, штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь якого з наступних випадків, зокрема порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором.

25 серпня 2021 року між Банком та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору 01/35/21 - додатковий договір. Відповідно до ст. 1 додаткового договору «Сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір в частині розміру процентною ставки за користування кредитом, а саме: встановити проценту ставку за користування кредитом в розмірі 17 % процентів річних, у випадку звільнення співробітника» (т. 1 а.с. 16).

25 серпня 2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_3 укладений договір поруки №01/35/21/П-1, згідно з яким вона поручилася перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язався повернути АТ «КБ «Глобус» кредит у сумі 1 575 000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором (т.1 а.с. 19 - 20).

25 серпня 2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_4 укладений договір поруки №01/35/21/П-2, згідно з яким він поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язався повернути АТ «КБ «Глобус» кредит у сумі 1 575 000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором ( т.1 а.с. 23 - 24).

25 серпня 2021 року в рахунок забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_1 укладений договір поруки №01/35/21/П-3, згідно з яким вона поручилася перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а саме: зобов`язалась повернути АТ «КБ «Глобус» кредит у сумі 1 575 000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором (т. 1 а.с. 27 - 28).

Положеннями пунктів 1.3.-1.4. кожного з Договорів поруки укладених Банком з ОСОБА_3 (Поручитель), ОСОБА_4 (Поручитель), ОСОБА_1 (Поручитель), з кожним окремо, Поручитель підтверджує, що йому відомі всі умови кредитного договору. У випадку внесення боржником та кредитором (позивачем) змін та доповнень до кредитного договору поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим Договором зобов`язання Боржника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У разі порушення боржником зобов`язань, передбачених кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За положеннями пунктів 3.1-3.2 Договорів поруки, у разі невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором в строки та розмірах , що визначені Кредитним договором, Кредитор має право звернутись до Поручителя із відповідною письмовою вимогою. Поручитель не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання вимоги Кредитора зобов`язаний виконати обов`язок Боржника шляхом перерахування грошових коштів в сумі та на рахунок (рахунки), що визначені у вимозі Кредитора.

За пунктом 6.2 кожного з вищевказаних Договорів поруки, у випадку внесення змін до Кредитного договору Поручитель, підписанням цього Договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладання Сторонами угод щодо внесення змін до даного Договору.

Таким чином поручителі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в день укладення кредитного договору від 25.08.2021 року та Додаткового договору № 1 від 25.08.2021 року до кредитного договору надали згоду на збільшення розміру кредиту, зокрема збільшення розміру процентів за його користування.

Факт надання Банком позичальнику ОСОБА_2 кредитних грошей, часткове погашення останнім кредитної заборгованості та припинення погашення такої з грудня 2021 року у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, підтверджується наданою до суду першої інстанції належно завіреною випискою за банківським рахунком № НОМЕР_5 перерахування кредитних коштів в сумі 1 575 000 грн. на банківський рахунок № НОМЕР_2 отримувачу ОСОБА_2 , перенесення простроченого кредиту та наданою копією меморіального ордеру № 13530 від 25 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 43-60т. 3 а.с. 57).

Оскільки представник відповідача та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - адвокат Ступак Т.О. заявляла та суд першої інстанції ухвалою від 12 червня 2023 року витребовував відповідні докази, колегія суддів з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, визнала поважними причини неподання та прийняла до уваги надану копію меморіального ордеру № 13530 від 25 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 220-222, 227-228 т. 3 а.с. 57)

Оскільки ОСОБА_2 не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до графіка погашення кредитної заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), а тому починаючи з 13.10.2021 року у позичальника виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується випискою рахунку № НОМЕР_5 , розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 40-42).

19 жовтня 2021 року АТ «КБ «Глобус» на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 направлено вимоги за вих. № 1-2935, № 1-2936, № 1-2937 та № 1-2938 від 13.10.2021 року про негайне погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором з попередженням, що у разі несплати такої протягом 10 днів з дати надіслання Банком відповідного листа-повідомлення, Банк звернеться до суду з позовної заявою про стягнення заборгованості, що передбачені договором № 01/35/21 «Споживчий кредит» від 25.08.2021 року. Факт надіслання таких листів-повідомлень та отримання ОСОБА_2 23 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 - 25 жовтня 2021 року, ОСОБА_4 - 28 жовтня 2021 року (т. 1 а.с.31-39).

Однак, вимоги не виконано, заборгованість не сплачено (не погашено).

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною ч. 2 цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. 2. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в суду немає правових підстав для задоволення позову (правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 25.12.2013 у справі № 6-94цс13).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, умови кредитування позичальник розумів та погодив, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримав.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 зазначено таке: «Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01 червня 2016 року у справі № 920/1771/14, від 30 листопада 2016 року у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину потрібно застосовувати загальні положення статей 3,15,16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце».

Отже, у справах про оспорювання договору за позовом особи, яка не є його стороною, спершу потрібно встановити, яким чином договір порушує (зачіпає) її права та законні інтереси.

Так судом встановлено, що 25 серпня 2021 року між Банком та ОСОБА_4 укладений договір поруки №01/35/21/П-2, за умовами якого останній поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, а саме в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АТ «КБ «Глобус» та ОСОБА_4 (оспорений договір) зобов`язався повернути АТ «КБ «Глобус» кредит у сумі 1 575 000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження поручителя ОСОБА_4 про недотримання Банком вимог Закону України «Про споживче кредитування» в частині фактичної передачі позичальнику ОСОБА_2 грошових коштів є необґрунтованим, оскільки факт надання коштів підтверджується випискою за банківським особовим рахунком № НОМЕР_6 (IBAN № НОМЕР_1 ) з 02.08.2021 року до 03.08.2022 року та наданою копією меморіального ордеру № 13530 від 25 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 43-60 т. 3 а.с. 57).

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що позичальник за кредитним договором від 25 серпня 2021 року № 01/35/21 - ОСОБА_2 факт укладення і підписання вищевказаного кредитного договору у цьому провадженні не заперечував.

З цих підстав, колегія суддів відхилила доводи апелянта про безгрошовість кредитного договору.

Посилання апелянта на встановлені фактичні обставини в рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року в іншій справі №756/15493/21 та відповідь Бучанського районного управління поліції (відділення поліції № 5) не свідчать про недійсність оспорюваного кредитного Договору та не дають об`єктивних підстав для визнання такого договору недійсним.

Оскільки зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 недоведені належним чином, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним.

Щодо вимог про стягнення з боржника та поручителів солідарно кредитної заборгованості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до положень частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту.

У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».

Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19), є релевантною для даних правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.

Як вбачається із положень п. 9.2 кредитного Договору, Банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/ або іншими особами, що є поручителями позичальника (в т. ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов цього договору та/або угод (договорів), укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань (договорів забезпечення) за цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 60 (шестидесяти) календарних днів, а у випадку, якщо зобов`язання позичальника за цим договором забезпечуються заставою майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку в ПАТ «КБ «Глобус» - не пізніше наступного робочого дня, з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, інші платежі за цим договором, штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь якого з наступних випадків, зокрема: порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором (п.п. 9.2.1 Договору) (т. 1 а.с. 7-12).

За пунктом 10.4 кредитного Договору, всі повідомлення, листи, вимоги за цим Договором будуть вважатися відправленими , пред`явленими Банком належним чином Позичальнику у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та вручені особисто та/або надіслані адресу електронної пошти (е-mail) та/або надіслані рекомендованим листом та/або доставлені кур`єром на адресу Позичальника та/або відправлені у вигляді SMS-повідомлень за номерами телефонів, що зазначені у цьому Договорі та /або в анкеті, заяві Позичальника.

Датою надіслання таких повідомлень, листів буде вважатись дата їх відправлення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку відправника або дата отримання кур`єром.

З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта ОСОБА_1 про відсутність у справі доказів отримання нею досудової вимоги Банку, оскільки вищенаведеними положеннями кредитного Договору та Договору поруки, сторони обумовили, що листи, вимоги за цим Договором будуть вважатися відправленими , пред`явленими Банком належним чином Позичальнику у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та вручені особисто та/або надіслані адресу електронної пошти (е-mail) та/або надіслані рекомендованим листом та/або доставлені кур`єром на адресу Позичальника та/або відправлені у вигляді SMS-повідомлень за номерами телефонів, що зазначені у цьому Договорі та /або в анкеті, заяві Позичальника.

Тобто, вказаними умовами кредитору надається право достроково вимагати від боржника та поручителів повернення всієї суми отриманого кредиту до спливу погодженого сторонами строку виконання зобов`язань позичальником.

Апеляційним судом встановлено, що із підписаних позивачем та відповідачами кредитного Договору та Договорів поруки, сторони обумовили право кредитодавця на дострокове повернення кредитних коштів.

19 жовтня 2021 року АТ «КБ «Глобус» на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 направлено вимоги за вих. № 1-2935, № 1-2936, № 1-2937 та № 1-2938 від 13.10.2021 року про негайне погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором з попередженням, що у разі несплати такої протягом 10 днів з дати надіслання Банком відповідного листа-повідомлення, Банк звернеться до суду з позовної заявою про стягнення заборгованості, що передбачені договором № 01/35/21 «Споживчий кредит» від 25.08.2021 року. Факт надіслання таких листів-повідомлень та отримання ОСОБА_2 23 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 - 25 жовтня 2021 року, ОСОБА_4 - 28 жовтня 2021 року (т. 1 а.с.31-39)

Зважаючи на вищевказане та положення п.п. 9.2, 10.4 кредитного Договору, позичальник ОСОБА_2 мав зобов`язання протягом шістдесяти календарних днів тобто до 19 грудня 2021 року повернути достроково всю суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, інші платежі за цим Договором та штрафні санкції.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, пункти 53,53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

Тобто, строк виконання зобов`язання щодо дострокового повернення суми грошей настав 19 грудня 2021 року, а відтак, з цієї дати кредитор не мав підстав нараховувати проценти, передбачені кредитним Договором

Нарахування Банком відповідачу за вищезазначеним договором відсотків та прострочених відсотків за користування кредитом після закінчення строку повного дострокового погашення заборгованості за договором - 19 грудня 2021 року є безпідставним.

Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, позивач АТ «Комерційний банк «Глобус» у даній справі позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК не заявляв.

Станом на 19 грудня 2021 року за наданим Банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором становить 1 625 301,60 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 1 553 437,00 грн.; строкової заборгованості за процентами - 13 746,85 грн; прострочена заборгованість за процентами - 58 117,80 грн. (т. 1 а.с. 40-42).

З цих підстав суд апеляційної інстанції визнав неспроможним та відхилив наданий Банком розрахунок заборгованості станом на 01.08.2022 року в частині строкової заборгованості за процентами - 22 429,08 грн і простроченої заборгованості за процентами - 211 312,79 грн.

Обґрунтованості такого розрахунку та (або) його складових відповідачі по справі, апелянт ОСОБА_1 не спростували.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 559 ЦК України (в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Частиною 4 ст. 559 цього Кодексу. Передбачено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеними між сторонами договорами, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за кредитом та штрафними санкціями за користування кредитними коштами.

Щодо стягнення заборгованості з усіх відповідачів в солідарному порядку слід зазначити, що якщо за умовами окремих договорів поруки поручителі узяли на себе зобов`язання самостійно відповідати перед кредитором за виконання грошових зобов`язань боржником за кредитним договором, то кредитна заборгованість підлягає стягненню з кожного поручителя окремо, а не з усіх поручителів у солідарному порядку.

Згідно зі ст. 554 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведеної норми дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає декілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука декількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

Викладена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 201/13782/14-ц (провадження № 61-7156св20).

Отже, оскільки між Банком та ОСОБА_3 , між Банком та ОСОБА_4 , між Банком та ОСОБА_1 , з кожним окремо, у встановленому законом порядку, були укладені договори поруки від 25.08.2021 року, за пунктами 1.1. яких кожен з поручителів зобов`язався перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобов`язання ОСОБА_2 , при цьому, банк звернувся в межах строку позовної давності та порука не є припиненою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про солідарну відповідальність боржника з кожним із поручителів.

Проте, суд першої інстанції задовольнив заявлену банком до стягнення суму заборгованості 1 787 178 грн. 87 коп. в повному обсязі, що не можна визнати законним і обґрунтованим з підстав , наведених у мотивувальній частині вказаної постанови, вказана помилка не може бути виправлена шляхом зміни оскаржуваного рішення, а тому, оскаржуване рішення в частині задоволення первісного позову АТ «Комерційний банк «ГЛОБУС» підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову Банку.

На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених вимог Банку, слід стягнути на користь позивача з кожного із відповідачів по 6 094 грн. 88 коп. (1 625 301,60 грн.х 1,5% ставка судового збору в районному суді - 24 379.52 грн. : 4).

На підставі ст. 141 ЦПК України, понесені апелянтом судові витрати мають бути віднесені на її рахунок.

Інші доводи апелянта цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року - скасувати в частині задоволення позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (код ЄДРПОУ - 35591059)заборгованість за кредитним договором № 01/35/21 від 25 серпня 2021 року: 1 553 437,00 грн. за тілом кредиту; 13 746,85 грн строкової заборгованості за процентами; 58 117,80 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_8 ) на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (код ЄДРПОУ - 35591059) заборгованість за кредитним договором № 01/35/21 від 25 серпня 2021 року: 1 553 437,00 грн. за тілом кредиту; 13 746,85 грн строкової заборгованості за процентами; 58 117,80 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_9 ) на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"(код ЄДРПОУ - 35591059)заборгованість за кредитним договором № 01/35/21 від 25 серпня 2021 року: 1 553 437,00 грн. за тілом кредиту; 13 746,85 грн строкової заборгованості за процентами; 58 117,80 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_10 ) на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (код ЄДРПОУ - 35591059) заборгованість за кредитним договором № 01/35/21 від 25 серпня 2021 року: 1 553 437,00 грн. за тілом кредиту; 13 746,85 грн строкової заборгованості за процентами; 58 117,80 грн. прострочена заборгованість за процентами.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (код ЄДРПОУ - 35591059) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 094 гривні 88 копійок за розгляд справи районним судом.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_8 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (код ЄДРПОУ - 35591059) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 094 гривні 88 копійок за розгляд справи районним судом.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_9 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (код ЄДРПОУ - 35591059) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 094 гривні 88 копійок за розгляд справи районним судом.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_10 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус»(код ЄДРПОУ - 35591059) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 094 гривні 88 копійок за розгляд справи районним судом.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 21 лютого 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова