РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року

м. Рівне

Справа № 949/2102/24

Провадження № 22-ц/4815/338/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструк С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

боржник ОСОБА_1 ,

стягувач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2024 року (постановлену у складі судді Тарасюка А.М.) у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у формі судового наказу Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2024 року за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку обґрунтовано тим, що 11 листопада 2024 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за заявою ОСОБА_2 було видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Станом на сьогодні у провадженні Дубровицького районного суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу без визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Так як місце проживання дітей з одним із батьків не визначено, тому ймовірне твердження ОСОБА_2 про те, що діти проживають виключно із нею не заслуговують на увагу, оскільки є надуманими.

Також, він бере активну участь у вихованні дітей, матеріально їх забезпечує, а коли діти хворіють, відводить до лікаря, не уникаючи своїх батьківських обов`язків.

Іхні спільні діти мають власні банківські картки, на які він особисто переводить кошти на їхні потреби, що підтверджується платіжними інструкціями, долученими до матеріалів справи.

Крім того, оплачує комунальні послуги в будинку, де проживають він та їхні діти.

Звертає увагу суду на Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства фактичного місця проживання особи від 21 листопада 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною і дітьми. За вказаною адресою також зареєстрований брат дружини заявника - ОСОБА_5 , однак він не проживає з 2011 року. З 01 квітня 2024 року по жовтень дружина заявника перебувала на навчанні в с. Городок, Рівненського району Рівненської області. У період навчання проживала в м. Рівне, а тому вихованням неповнолітніх дітей займався саме заявник.

Вважає, що доказів про те, що діти перебувають на утриманні заявниці, а не на його утриманні суду не надано.

За наведених вище обставин суд, видаючи судовий наказ, не вирішив спору по суті, а породжує низку нових позовів: про зменшення розміру аліментів, про стягнення аліментів на користь неповнолітніх дітей, про припинення стягнення аліментів, про приведення у відповідність до норм чинного законодавства тощо.

Просив заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задовольнити та скасувати судовий наказ, виданий Дубровицьким районним судом Рівненської області 11 листопада 2024 року, у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у формі судового наказу Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2024 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Судовий наказ від 11 листопада 2024 року, виданий Дубровицьким районним судом Рівненської області у справі №949/2102/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття та судового збору на користь держави у сумі 302,80 гривень - залишено в силі.

Судове рішення обґрунтовано тим, що, встановивши відсутність обставин, які суттєво впливають на прийняте судом рішення, виходячи з того, що жодна обставина, на яку посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною, а наведені заявником обставини не звільняють його від обов`язку, як батька утримувати дітей, а також те, що розмір аліментів, присуджений до стягнення, визначений та відповідає вимогам чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами слід відмовити, а вищевказаний судовий наказ залишити в силі.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, постановленою із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Норма статті 181 СК України не встановлює виключного права матері на отримання аліментів на дитину, а законодавцем встановлено право на присудження аліментів тому з батьків, з ким проживає дитина.

Станом на сьогодні місце проживання дітей з одним із батьків не визначено.

Він, як батько, прикладає максимум зусиль для належного утримання дітей та намагається забезпечити їх усім необхідним.

Так, їхні спільні діти мають власні батьківські карти, на які він переводить кошти на їхні потреби.

Крім того, оплачує комунальні послуги в будинку, в якому проживає він та їхні діти.

Звертає увагу суду на Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 21 листопада 2024 року.

Він, як батько дітей, добровільно бере участь у їх утриманні, займається їхнім вихованням, тому примусове стягнення аліментів на користь матері є безпідставним.

Він не звертається із позовом про стягнення аліментів з матері, ним не обраний спосіб захисту, який полягає у припиненні стягнення аліментів, а ним подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій покликається на те, що батьки рівні в своїх обов`язках стосовно виховання дітей, аліменти є власністю дітей, а не отримувача аліментів, тому кошти він надає безпосередньо дітям та забезпечує їх усім необхідним.

Вказує, що судовий наказ видається лише за умови безспірності вимог, а сам по собі факт наявності спору і є підставою для скасування судового наказу. Саме тому дана справа має слухатися не в наказному, а в позовному провадженні.

Усі вищеперераховані обставини виникли до прийняття судом рішення у формі судового наказу, однак ним подані не були, оскільки справа розглядалася у порядку наказного провадження.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд судового наказу про стягнення аліментів, виданого Дубровицьким районним судом Рівненської області від 11 листопада 2024 року за заявою ОСОБА_2 , за нововиявленими обставинами та скасувати його.

11 лютого 2024 року представником ОСОБА_2 адвокатом Бевз Т.С. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що вважає її доводи незаконними та необґрунтованими.

Обставини, на які покликається апелянт не є нововиявленими відповідно до положень ст. 423 ЦПК України, оскільки були відомі йому на час розгляду справи.

Факт добровільного надання матеріальної допомоги дітям не звільняє заявника, як батька, від обов`язку щодо їх утримання та права матері, з якою проживають діти, отримувати таку допомогу від батька дітей на підставі рішення суду.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 04.05.2012 року та, відповідно, серії НОМЕР_2 від 30.12.2013 року.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб № 2/889, виданої Дубровицькою міською радою 16.10.2024 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

05 листопада 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Судовим наказом Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 листопада 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).

Аналогічні за змістом положення містяться й у пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Судувід 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Необхідними умовами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 покликався на те, що визначення місця проживання дітей з матір`ю не встановлювалося, діти проживають як з матір`ю так і з батьком. Також він бере активну участь у вихованні дітей, матеріально їх забезпечує, не уникаючи своїх батьківських обов`язків.

Вказував, що їхні спільні діти мають власні банківські картки " ОСОБА_6 для дітей від 6 до 17 років", на які він особисто переказує кошти на їхні потреби.

Крім того, оплачує комунальні послуги в будинку, де проживає він та їхні неповнолітні діти.

Усі вищеперераховані обставини виникли до прийняття судом рішення у формі судового наказу, однак ним подані не були, оскільки справа розглядалася в наказному провадженні.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Установивши, що ОСОБА_1 не довів наявність нововиявлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

При цьому факт проживання дітей з матір`ю підтверджується довідкою про місце реєстрації дітей за адресою: АДРЕСА_1 , яка є місцем проживання, в тому числі, ОСОБА_1 .

Крім того, не існує законодавчої заборони чи обмеження стосовно способів стягнення аліментів без розлучення.

Тобто, аліменти можна стягнути в будь-який період, навіть коли батьки проживають разом і перебувають в шлюбі.

Також не є підставою для скасування судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами те, що заявник надає матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки відповідно ст.ст. 180, 181 СК України стягнення аліментів на підставі рішення суду є одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Звернення особи, з якою проживає дитина, із заявою про стягнення аліментів, є її правом та не ставиться в залежність він надання іншою стороною матеріальної допомоги.

Не є нововиявленими обставинами і те, що на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу відсутнє рішення про визначення місця проживання дітей, оскільки це не є обов`язковою умовою для набуття права на отримання аліментів та звернення із заявою про видачу судового наказу.

Будь-які інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Ураховуючи викладене, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 367, 375, 381-384, 389, 423 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.