КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/1393/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Шкоріної О.І., Гаращенка Д.Р.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Комаревцевої Л. В.

від 13 травня 2024 року

у цивільній справі № 753/5764/24 Дарницького районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва 20.03.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивована тим, що з 22.02.1997 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 27.09.2021. У сторін народились діти: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повнолітня), син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (неповнолітній). На даний час неповнолітній син, ОСОБА_3 знаходиться на утриманні позивача. Позивач посилається на те, що з відповідачем згоди щодо утримання сина не досягнуто, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 10 000 грн щомісячно, до досягнення повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в сумі 5000 грн, з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 20.03.2024 до досягнення повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, так як недоведені обставини на яких ґрунтується позовні вимоги, справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції зазначено, що витребувані судом докази щодо перетину ОСОБА_4 кордону у період з 2022 року по 2024 роки не свідчать про окреме проживання сина від матері - ОСОБА_2 , натомість факт проживання батька окремо від дитини не заперечується ОСОБА_1 . Вказані обставини суд визнає допустимими доказами та приходить до висновку, що саме на відповідача, який окремо проживає від дитини, покладено обов`язок її матеріально забезпечувати.

Однак скаржник вважає, що зазначений висновок не відповідає фактичним обставинам, оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перетинав кордон окремо від матері ОСОБА_2 та знаходився за кордоном в коротко тривалі періоди. Спільного проживання з періоду з 2022 по 2024 матері ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 , до чого прийшов у висновку Дарницький районний суд міста Києва не було та не могло бути, так як у 2014 році дитини ОСОБА_3 пішов до першого класу Спеціалізованої загальноосвітньої школи 1-3 ступеня №316 з поглибленим вивченням української мови. Місце знаходження місто Київ, проспект Миколи Бажана, 32а, та закінчив 9 класів навчального закладу в 2023 році, тобто навчався у школі.

Також на переконання апелянта, судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належного висновку про те, що ОСОБА_3 після закінчення 9 класів Спеціалізованої загальноосвітньої школи 1-3 ступеня №316 з поглибленим вивченням української мови, вступив до Відокремленого структурного підрозділу Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Фаховий коледж Київського міжнародного університету» за денною формою навчання, тобто повинен відвідувати учбовий заклад відповідно до графіку навчання.

Також судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належного висновку про те, що відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою В дані справі скаржник зазначав, що дитина ОСОБА_3 який досяг 17 років, не міститься будь-якої інформації, що він визначився зі своїм місцем проживання так як адреса місця реєстрації/проживання дитиною не змінювалась: АДРЕСА_1 .

15 липня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача - адвоката Цибульської О. В., в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник позивачки вказувала на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення про сплату аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 врахував всі обставини і докази надані сторонами по справі і виніс законне і обґрунтоване рішення. Вважає, що при винесенні рішення суд керувався в першу чергу інтересами неповнолітньої дитини, а не взаємовідносинами між батьками.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на рішення суду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку до електронного кабінету, на електрону пошту та повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції врахувавши вік дитини та її вікову потребу в матеріальному забезпеченні, визначений законом прожитковий мінімум, зважаючи на обставини викладені в заявах по суті справи, прийшов до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісячно в сумі 5000 грн, з усіх видів доходу відповідача, з дня подачі позову до суду, до досягнення повноліття, починаючи з 20.03.2024, що буде достатнім для матеріального забезпечення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновками суду, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи і це було встановлено судом, що сторони перебували в шлюбі, який зареєстровано 22 лютого 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва, актовий запис № 210. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.09.2021 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач посилається на те, що з відповідачем згоди щодо утримання сина не досягнуто, тому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 10 000 грн щомісячно, до досягнення повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що син навчається у відокремленому структурному підрозділі Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Фаховий коледж Київського міжнародного університету». Навчання в коледжі складає 33 900 гривень за один навчальний рік. Оплата навчання дитини повністю здійснюється з власних коштів позивача без участі відповідача. Також дитина займається у Лондоні з репетитором по вивченню англійської мови, які позивач також оплачує самостійно без участі відповідача. Відповідач є зареєстрованою фізичною особою - підприємцем, має постійний дохід від здачі спільно нажитих комерційних приміщень в оренду. Також відповідач є директором ТОВ «КЛІНІКА «СКІН ПРО», засновником якої є його батько. Товариство проводить господарську діяльність пов`язану з загальною медичною практикою.

Заперечуючи проти позову, відповідач у суді першої інстанції посилався на наявність боргових зобов`язань, що стягуються з нього в примусовому порядку в рамках виконавчого провадження. Крім того зазначав, що враховував потреби сина при перерахуванні коштів на його особистий рахунок, а позивач в свою чергу не проводила переговори та не пропонувала укласти угоду про добровільне відрахування, сплату коштів на утримання дитини.

З матеріалів справи вбачається, 17.04.2024 ухвалою суду витребувано від Головного Управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) наступні документи (а.с. 89):

- Довідку про доходи Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата реєстрації в ДПІ у Дарницькому районі 05.06.2000 року, за період 2021-2023 роки.

- Довідку про доходи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), як директора ТОВ «КЛІНІКА «СКІН ПРО» (, адреса реєстрації: 02156, м. Київ, Братиславська 14-Б, приміщення 9,11 дата реєстрації в Головне управління ДПС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі 13.04.2023, за період з 13 квітня 2023 року - по 13 квітня 2024 року.

На виконання вищевказаної ухвали суду першої інстанції Головне управління ДПС у м. Києві надало відповідь, що відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи контрольних органів ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві, ДПІ у Дарницькому районі м. Києва з 05.06.2000 року та зареєстрований як платник єдиного податку 3 групи за ставкою оподаткування 5% від розміру отриманого доходу з 01.04.2021 по 06.04.2022, як платник єдиного податку 3 групи за ставкою оподаткування 2% від розміру отриманого доходу з 07.04.2022 року по 31.07.2023, а з 01.08.2023 по теперішній час на 3 групі, за ставкою оподаткування 5% від розміру отриманого доходу.

Також у відповіді зазначено, що ФОП ОСОБА_1 за період 2021 - 2023 до ГУ ДПС у м. Києві подано податкові декларації, а саме:

- за 2021 рік № 02.02.2022, обсяг доходу 691866 грн;

- за 1 квартал 2022 № 54 11.04.2022, обсяг доходу 316 835,44 грн;

- за квітень 2022 № .05.2022, обсяг доходу 60 070,62 грн;

- за травень 2022 року № 07.06.2022, обсяг доходу 11 383,81 грн;

- за червень 2022 року № 13.07.2022, обсяг доходу 64 752,53 грн;

- за липень 2022 року № 02.08.2022, обсяг доходу 72 814,76 грн;

- за серпень 2022 року № 14.09.2022 року, обсяг доходу 90 730,34 грн;

- за вересень 2022 року № 09.10.2022, обсяг доходу 90 431,07 грн;

- за жовтень 2022 року № 09.11.2022, обсяг доходу 95 898,54 грн;

- за листопад 2022 року № 14.12.2022, обсяг доходу 112 779,11 грн;

- за грудень 2022 року № 26.06.2023, обсяг доходу 110 029,72 грн;

- за січень 2023 року № 14.02.2023 року, обсяг доходу 129 832,78 грн;

- за лютий 2023 року № 19.03.2023 року, обсяг доходу 142 763,93 грн;

- за березень 2023 року № 05.04.2023, обсяг доходу 141 354,18 грн;

- за квітень 2023 року № 10.05.2023, обсяг доходу 105 117,24 грн;

- за травень 2023 року № 05.06.2023, обсяг доходу 84 807,34 грн;

- за червень 2023 року № 11.07.2023, обсяг доходу 86 424,91 грн;

- за липень 2023 року № 08.08.2023, обсяг доходу 82 076,85 грн;

- за 2023 року № 29.02.2024, обсяг доходу 501 981,44 грн (а.с. 99-102, 103-106).

29.04.2024 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва витребувано з: Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закордонний паспорт НОМЕР_2 кордону у період з 2021 по 2024 роки по місцям відбування-прибуття з та до України; витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закордонний паспорт НОМЕР_3 кордону у період з 2021 по 2024 роки по місцям відбування - прибуття з та до України (а.с. 95).

06 травня 2024 року до суду першої інстанції на виконання вищевказаної ухвали від Центру обробки спеціалізованої інформації Державної прикордонної служби України надійшов лист в якому зазначено періоди перетину кордону (а.с. 114).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вище переліченими нормами законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, врахувавши те, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, а також стан здоров`я відповідача, дійшов вірного висновку про те, що обставини на які посилається відповідач не звільняють його від утримання дитини.

Колегія суддів погоджується, що розмір аліментів 5000 грн буде сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини щомісяця, й такий розмір визначено з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містить будь-якої інформації, що ОСОБА_3 , який досяг 17 років визначився зі своїм місцем проживання, а адреса місця реєстрації/проживання дитиною не змінювалась: АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки відповідач не надав належних і допустимих доказів того, що неповнолітня дитина проживає із ним та перебуває саме на його утриманні, оскільки саме такі обставини є визначальними при вирішенні питання щодо наявності/відсутності обов`язку із сплати аліментів на дитину.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків щодо перебування дитини ОСОБА_3 з 2022 року по 2024 року за кордоном, з огляду на вступ на навчання за денною формою навчання, що пов`язане із необхідністю відвідувати учбовий заклад відповідно до графіку навчання, колегією суддів відхиляються, адже також не спростовують обов`язку відповідача утримувати неповнолітню дитину, та окрім іншого є безпідставними, й спростовуються офіційною відповіддю Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-31039/18/24-Вих від 07.05.2024 року, відповідно до якої підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно перетинав кордон в період з 2022 року по 2024 року (а.с. 114).

Водночас суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що позивачка та дитина ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою. Підстави та тривалість їх перебування за кордоном не мають правового значення й на обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину не впливають.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам. Норми матеріального права, відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Є. П. Євграфова

О. І. Шкоріна

Д. Р. Гаращенко