Номер провадження № 2/521/259/25
УХВАЛА

10 лютого 2025 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання позивача про повернення до підготовчого засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, -

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради.

Позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про повернення до підготовчого засідання у справі.

Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття необхідне для витребування висновку, щодо визначення місця проживання її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засідання заявник підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просила клопотання задовольнити.

Відповідача та третя особа у судовому засіданні не з`явився. Належним чином був повідомлений, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2024 року, підготовче судове засідання було закрито та призначено розгляд справи по суті.

Обґрунтовуючи необхідність повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття, заявник вказав, що таке повернення необхідне для витребування висновку визначення місця проживання її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 3 ЦПК України суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є «одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клінік дез Акація та інші проти Франції» вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

Відповідно до ст. 11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973 Президії Верховної Ради Української РСР кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Також, у Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями «proprio motu», щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Згідно з вимогами ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання та з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Приписами п. п. 8, 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України встановлено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста, вирішує заяви та клопотання учасників справи.

На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18, від 03.10.2019 у справі № 902/271/18.

Таким чином, з метою дотримання основних засад цивільного судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення у підготовче провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 197, 353. 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача про повернення до підготовчого засідання - задовольнити.

Перейти зі стадії розгляду справи по суті у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування при Малиновській районній адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, до стадії підготовчого провадження..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Плавич