С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/7174/25
В справі 760/1639/25
У Х В А Л А

І. Вступна частина

20 лютого 2025 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, треті особи: Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди.

ІІ. Описова частина

17 січня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про відшкодування шкоди в розмірі 178761600,00 гривень.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок відмови уповноваженою особою НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, були порушені конституційні його права, що завало йому моральної шкоди

У позовній заяві Позивач зазначає, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва вже перебувала справа №757/15525/22-ц за його позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та НАБУ про відшкодування шкоди спричиненої органом державної влади з проханням відшкодувати шкоду з держави Україна через Державну казначейську службу України. Розгляд зазначеної справи закінчений постановою Верховного Суду від 15 листопада 2024 року.

При цьому Позивач наполягає на відсутності підстав для відмови у відкритті провадження з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України з огляду на наступні аргументи.

Позивач зазначає, що суть позову залишається незмінною, проте, як він стверджує, в якості його правового обгрунтування посилання йдеться не на ст. ст. 1173, 1174 ЦК України (які були предметом розгляду у справі № 757/15525/22-ц), а на ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Тобто, Відповідачем, як зазначає Позивач, у справі № 757/15525/22-ц фактично була держава Україна, тобто позов розглянуто стосовно правових відносин владних управлінських дій органів державної влади, їхніх посадових або службових осіб, оскільки ст. ст. 1173, 1174 ЦК України не передбачають іншого.

А цей позов, як зазначає Позивач, подається виключно до органу досудового розслідування, їхніх посадових або службових осіб за правовідносинами процесуальних дій у кримінальному провадженні, а не за правовідносинами, які належать до правовідносин за ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

Тобто, новий позов, як стверджує ОСОБА_1 , подано до органу досудового розслідування в особі НАБУ, їхніх уповноважених представників при вчиненні ним кримінальних процесуальних (а не владних управлінських) бездіяльності, дій, прийнятті процесуальних рішень - тобто, за правових обставин ч.6 ст.1176 ЦК України, що на думку Позивача не є тотожними обставинам передбаченим ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

ІІІ. Мотивувальна частина

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Встановлено, що у червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в Печерський районний суд м. Києва (справа №757/15525/22-ц) з позовом до Держави Україна через Державну казначейську службу України (ДКСУ), Національне антикорупційне бюро України (НАБУ) про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що листом від 06 березня 2019 року №111-188/7620 в.о. керівника Управління по роботі з громадськістю Г. Головацького його повідомлено про рішення Директора (уповноважених осіб) НАБУ не виконувати вимоги статті 214 КПК України при отриманні заяви/повідомлення про кримінальні правопорушення (звернення до депутата Верховної ради України О.Р. Березюка) № 34 від 16 лютого 2019 року за статтями 364, 375, 382 КК України.

10 липня 2019 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва скаргу Позивача від 22 березня 2019 року задоволено та зобов`язано внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, зазначені в заяві, що на думку Позивача свідчило про існування правової ситуації - представником держави Україна (уповноважена особа НАБУ) вчинено порушення його конституційних прав незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив стягнути з держави Україна через ДКСУ у відновлення порушених конституційних прав відшкодування заподіяної шкоди 41364000 євро у гривнях по курсу НБУ на дату вирішення судом справи.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2023 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі ДКСУ, НАБУ про відшкодування шкоди спричиненої органом досудового розслідування відмовлено. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 листопада 2024 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Верховний Суд у своїй постанові звернув увагу на наступне.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Таким чином, загальні правила про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, про які йдеться в ч. 6 ст. 1176 ЦК України, встановлюються саме нормами, які передбачені статтями 1173, 1174 Кодексу. А тому позиція Позивача з цього приводу є помилковою.

Крім того, суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену а постанові від 27 листопада 2019 року в справі 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), згідно з якою «належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача».

Отже, Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, яким у цій справі є НАБУ.

Таким чином, в справі №757/15525/22-ц судом вже вирішено спір між тими ж сторонами, з тих же підстав і з того ж предмету, рішення набрало чинності, а тому суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження в справі.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 186 ЦПК України суд ухвалив:

1.Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, треті особи: Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання

Суддя: