Справа № 451/871/24 Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П.
Провадження № 22-ц/811/3304/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ковальчука Ю.П.

з участю: представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_6, представника Міністерства Оборони України - ОСОБА_11, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, заінтересовані особи: Міністерство Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обгрунтування вимог покликається на те, що з 2018 року проживала разом із ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в будинку АДРЕСА_1 . За час спільного проживання вони мали спільний бюджет, який витрачали на спільні потреби, а саме оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, одягу, спільно робили ремонт у будинку, купляли меблі, мотоцикл, бензопилу, інструменти, які потрібні для домогосподарства, разом їздили на відпочинок та відзначали свята. 02 листопада 2023 року ОСОБА_5 мобілізували до Збройних Сил України, а ІНФОРМАЦІЯ_3 він загинув внаслідок мінометно-артилерійського обстрілу в районі населеного пункту Красногорівка Донецької області, виконуючи обов`язки з військової служби. Вказує, що жінка, з якою загибла особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, має право на отримання одноразової грошової допомоги, однак на її звернення до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про нарахування та виплату одноразової допомоги їй повідомили, що для отримання виплати необхідно надати рішення суду, що набрало законної сили, яким встановлено факт проживання однією сім`єю. Законодавство України не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, однак визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, а саме: спільне проживання, спільний побут і взаємні права та обов`язки.

З наведених підстав просить встановити факт проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2018 року.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 .

Встановлено факт, що має юридичне значення, проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , як чоловіка та жінки, із травня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ( день смерті (загибелі) ОСОБА_5 .

Рішення суду оскаржив ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що заявник не перебувала у шлюбі із загиблим та не входить до чітко визначеного переліку осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, оскільки проживання однією сім`єю жінки і чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Встановлення рішенням суду факту проживання однією сім`єю заявника та загиблого військовослужбовця може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак не створює правових підстав для отримання заявником одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Для отримання та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї загиблого надають до районного (міського) ТЦК та СП перелік документів, в тому числі і документ, що підтверджує родинні зв`язки із загиблим військовослужбовцем, яким для дружини/чоловіка є свідоцтво про шлюб. Станом на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_5 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 , Закон України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяв в редакції, яка не передбачала що особа, яка проживала однією сім`єю із загиблим як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, належить до категорії осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_6 , представника Міністерства Оборони України - ОСОБА_11 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви не вбачається спору про право на отримання одноразової допомоги і що заявницею доведено належними та допустимими доказами проживання протягом тривалого часу однією сім`єю разом із загиблим ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у с. Корчин Радехівського району Львівської області, його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та зроблено запис №10 від 08 травня 1992 року.

В паспорті серії НОМЕР_2 , виданому на ім`я ОСОБА_5 , на сторінці «сімейний стан» відстуня відмітка про одруження.

02.11.2023 року ОСОБА_5 був мобілізований до військової частини НОМЕР_3 , про що свідчить запис у військовому квитку серії НОМЕР_4 від 14.04.2010 року.

Як вбачається із сповіщення №20 від 21.03.2024 року виданого ІНФОРМАЦІЯ_10 , солдат ОСОБА_5 , внаслідок мінометно-артилерійського обстрілу від отриманих травм в районі населеного пункту Красногорівка, Донецької області, будучи відданим військовій присязі на відданість Українському народову, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим старостою сіл Волиця, Гоголів, Корчин, Радванці Радехівської міської ради Львівської області 01.04.2024 року, підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Красногорівка, Покровського району Донецької області.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.05.2024 року ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_10 із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 .

Задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції взяв до уваги акт №31 від 25.04.2024 року, складений старостою сіл Волиця, Гоголів, Корчин, Радванці Радехівської міської ради Ткачик О.В. в присутності свідків гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яким підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та загиблий в зоні бойових дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 дійсно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 до листопада 2023 року, тобто до моменту мобілізаціїї ОСОБА_5 до лав Збройних Сил України.

Судом також взято до уваги заяви батиьків ОСОБА_5 , матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4 , які ствердили, що ОСОБА_1 дійсно була ОСОБА_5 цивільною дружиною, з якою вони разом тривалий час проживали, допомагали їм, як батькам, по господарству, ремонтували будинок, купували різну техніку, ставилися один до одного з повагою та любов`ю, мали спільних друзів., з якими разом проводили час та відпочивали.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 своїми заявами також підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживала разом у цивільному шлюбі, вели спільне господарство, спільними зусиллями ремонтували будинок, ставилися один до одного з любов`ю.

Відповіддю Радехівського відділу реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області від 01.10.2024 року за №462/33.16-02-17 підтверджується, що після проведеної перевірки актового запису про шлюб громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в період з 01.01.2018 року по 24.09.2024 року та громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в період з 01.01.2018 року по 17.03.2024 року по відділу ДРАЦС не виявлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, давши оцінку наведеним вище доказам, дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 , з травня 2018 року проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю, як чоловік та дружина, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права й обов`язки.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 на підставі належних та допустимих доказів підтвердила факт спільного проживання із загиблим ОСОБА_5 однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання разом із ОСОБА_5 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_11 , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з травня 2018 року, обґрунтоване необхідністю встановлення цього факту рішенням суду для отримання нею одноразової грошової допомоги.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначено постановою КМУ№ 975 від 25 грудня 2013 року.

Положеннями п. 9 Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2024 року № 714) визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать, зокрема: жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що встановлення цього факту у разі задоволення заяви не створює правових підстав для отримання заявницею одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 , оскільки розглядаючи заяву про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , як жінки і чоловіка без шлюбу, суд не досліджував і не вирішував питання правомірності призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі відсутній спір про право, оскільки Міністерство оборони України, відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є суб`єктом, що призначає і виплачує одноразову грошову допомогу особам, як згідно закону мають право на призначення та виплату цієї допомоги, а спір про право може виникнути виключно між суб`єктами цивільного права, тобто особами, визначеними у пункті 4 статті 16-1 цього Закону.

Судом вірно зазначено, що між заявницею, як суб`єктом права на отримання одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України і ІНФОРМАЦІЯ_2 не може існувати спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство є суб`єктом призначення та виплати цієї допомоги, а не суб`єктом отримання такої одноразової допомоги.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2024 року у справі № 644/1574/23; від 21.02.2024 року у справі № 303/5724/22; від 07.02.2024 року у справі № 519/339/23.

ІНФОРМАЦІЯ_2 є суб`єктом збору та оформлення документів на призначення одноразової допомоги, і також не є суб`єктом отримання одноразової допомоги.

А відтак, висновки суду першої інстанції про відсутність спору про право є вірними, заява ОСОБА_1 підлягала розгляду в порядку окремого провадження.

Рішення суду про встановлення юридичного факту проживання заявниці ОСОБА_1 однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 надасть їй можливість підтвердити свій статус, як суб`єкта права на отримання передбаченої законодавством одноразової допомоги допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлення рішенням суду факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 не створює правових підстав для отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 , колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при розгляді заяви про встановлення факту не досліджувалося і не вирішувалося питання, чи має право ОСОБА_1 на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, правомірності призначення та виплати їй цієї одноразової грошової допомоги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2024 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова проголошена 20.02.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк