Справа № 349/1992/24
Провадження № 22-ц/4808/314/25
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.

секретаря Струтинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду від 12 грудня 2024 року, в складі судді Рибій М.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 у якому просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 437,50 грн, на відшкодування моральної шкоди 60 000,00 грн та 2 437,50 грн на відшкодування судових витрат.

Позов обгрунтовано тим, що 09.04.2008 року ОСОБА_3 разом з братами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на власному подвір`ї ОСОБА_1 в с. Обельниця, вважаючи що напередодні ОСОБА_1 побив разом з іншими особами ОСОБА_5 , побили ОСОБА_1

ОСОБА_3 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

11.10.2024 Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у зв`язку із закінченням строків давності звільнив ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрив.

Заподіяна йому моральна шкоду полягає в душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Через заподіяні тілесні ушкодження з 09.04.2018 до 17.04.2018 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Рогатинській ЦРЛ та витратив на лікування 1750,00 грн. Відповідно з ОСОБА_3 підлягає стягненню одна четверта від цієї суми 437,50 грн.

Окрім того під час розгляду в суді кримінального провадження витратив на доїзд до суду до 19.06.2023 4 950,00 грн, з яких ОСОБА_3 повинен відшкодувати 1237,50 грн, та після 19.06.2023 1200,00 грн, які повністю повинен відшкодувати ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Рогатинського районного суду від 12 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 302,80 грн судового збору.

Не погодившись із рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди та понесених судових витрат представник ОСОБА_1 адвокат Лущанець М.В. подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що сторона позивача не погоджується з сумою моральної шкоди. Стягуючи моральну шкоду в розмірі 15 000 грн судом не в повній мірі враховано характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань в результаті вчинення хуліганських дій, тривалість негативних наслідків та отримані тілесні ушкодження. Судом першої інстанції не дано належної оцінки обставинам справи, а саме те, що відповідачем відносно позивача та його батька були вчинені хуліганські дії разом з групою осіб, що спричинили тілесні ушкодження з подальшою госпіталізацією потерпілих.

Душевні страждання ОСОБА_1 після виходу з лікарні не закінчились, починаючи з квітня 2018 року на досудовому слідстві та в подальшому до жовтня 2024 року в ході судових слухань у справі, ОСОБА_1 змушений був доводити причетність ОСОБА_3 до вчинення хуліганських дій, тобто протягом більше 6 років часу. За вказаний період часу ОСОБА_3 заперечував свою причетність до вчинення хуліганських дій в групі осіб та навіть своє перебування на місці вчинення хуліганських дій, постійно з різних мотивів зривав судові засідання у справі і тільки в жовтні 2024 року після спливу строку притягнення до кримінальної відповідальності звернувся з заявою до суду про його звільнення від кримінальної відповідальності. Таким чином, ОСОБА_1 більше 6 років часу переносив душевні страждання внаслідок вказаних дій відповідача.

Зазначає, що заявлена сума моральної шкоди є досить мізерною в порівнянні з глибиною душевних страждань перенесених потерпілим та цілком відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості. Проте місцевий суд зазначених обставин при постановленні рішення не врахував.

Окрім того стверджує, що суд у постановленому рішенні не вирішив питання щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем в сумі 2 437,50 грн, розрахунок яких наявний в матеріалах справи.

Апелянт просить скасувати рішення Рогатинського районного суду від 12 грудня 2024 року в частині відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 60 000 грн та стягнення судових витрат в заявленому обсязі.

ОСОБА_3 правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслав на адресу суду заяву в якій просив здійснювати розгляд справи у його та позивача відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відтак колегія суддів відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, дійшла висновку про розгляд справи у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам.

За змістом апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди у розмірі 437,50 грн не оскаржується, а тому апеляційним судом відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що обставини протиправної поведінки відповідача та завдання ним ушкоджень здоров`ю позивачу підтверджуються ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2023, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн. Разом з тим, оскільки позивач не надав докази понесення ним витрат, пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження, а також витрат на лікування, то в задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди - відмовив.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення матеріально шкоди, однак вважає необґрунтованим висновок суду про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2024, яка набрала законної сили 19.10.2024, задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Зі змісту ухвали встановлено, що ОСОБА_3 з групою осіб вчинив хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 296 КК України.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з метою з`ясувати відносини з ОСОБА_1 , якого вважали причетним до побиття ОСОБА_5 , що мало місце напередодні, направилися 09 квітня 2018 року приблизно о 09 год 00 хв. до с. Обельниця Рогатинського району де проживав ОСОБА_1 . Дорогою до них приєдналися ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та невстановлений слідством чоловік.

Ця група осіб зайшла на територію домоволодіння батька ОСОБА_1 ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 почав з`ясовувати відносини із ОСОБА_1 щодо його побиття днем раніше. ОСОБА_1 заперечував свою причетність до побиття ОСОБА_5 .

Така поведінка ОСОБА_1 обурила братів Британів, які, використовуючи малозначимий привід, діючи умисно групою осіб, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та загальноприйняті норми та правила поведінки, демонструючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи заподіяти ОСОБА_1 тілесні ушкодження, почергово нанесли по одному удару кулаками рук в обличчя ОСОБА_1 .

Не реагуючи на вимогу ОСОБА_7 припинити протиправні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за присутності баби ОСОБА_1 ОСОБА_8 продовжили на подвір`ї завдавати ОСОБА_1 удари ногами та руками в голову та тулуб.

До вчинення хуліганських дій братів Британів приєдналися ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

З метою зупинити дії ОСОБА_7 , що були спрямовані на припинення протиправних дій щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 заподіяли ОСОБА_7 тілесні ушкодження за присутності ОСОБА_8 протягом приблизно 2-3 хв умисно нанесли йому численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_3 приєдналися до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та разом протягом наступних приблизно 5 хв. продовжували наносити ОСОБА_1 численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла.

Внаслідок спільних хуліганських дій ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців в ділянках голови та обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, та потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рани, садна та синця в ділянці верхньої губи зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (частина перша статті 1177 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом,іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання,незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20(провадження № 61-1132св22)).

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності не означає декриміналізації діяння, а звільняє конкретних осіб від відповідальності за злочин, що ними було вчинено.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності не означає виправдання особи чи визнання її невинуватою. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими. У такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 367/6377/17 (провадження № 61-975св23).

У справі, що переглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 було закрито не з причин відсутності події або складу злочину, а у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною. Судом першої інстанції правильно зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, в тому числі моральну шкоду.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 15 000 грн, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не оцінив належно характер та обсяг страждань позивача, які він зазнав внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_3 , обставини заподіяння позивачу та його батьку тілесних ушкоджень групою осіб на подвір`ї будинку за місцем їх проживання, а також перебування позивача на стаціонарному та амбулаторному лікуванні.

Відтак з урахуванням зазначених обставин, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнувши з відповідача на користь позивача 45 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні не вирішив питання щодо відшкодування судових витрат в сумі 2 437,50 грн, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з прибуттям до суду, то такі не заслуговують на увагу, оскільки стороною позивача в позовній заяві наведено розрахунок витрат понесених ним у зв`язку із явкою у 33 судові засідання, однак будь-які докази щодо понесення таких витрат до матеріалів справи не долучено, а відтак суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині у зв`язку з недоведеністю і і підстав для його скасування, колегією суддів не встановлено.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги представника позивача та вважає, що рішення суду необхідно змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди, стягнувши з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 45 000 грн, в решті рішення суду залишити без зміни.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК).

Оскільки до часткового задоволення підлягають вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди (45 000 грн становить 75% від суми заявлених вимог), а стосовно інших вимог він звільнений від сплати судового збору, то на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2271 грн. ((сума судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції 1211,2:100х75= 908,4 грн) +(судовий збір за апеляційний перегляд справи 1817 грн:100х75= 1362,75 грн)).

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381,-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Лущанець Микола Васильович задовольнити частково.

Рішення Рогатинського районного суду від 12 грудня 2024 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди та судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: с. Обельниця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування моральної шкоди 45 000 (сорок п`ять тисяч) грн, витрати на судовий збір 2271 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин