ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4559/24 Номер провадження 22-ц/814/506/25Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянула в порядку письмового провадження без виклику учасників у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвокатки Ілянди Оксани Іванівни, представниці ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 11:39:30 год до 11:54:28 год, дата виготовлення повного тексту судового рішення 03 вересня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з навчанням, третя особа - ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком ОСОБА_4 . Вони проживають окремо. На даний час ОСОБА_3 продовжує навчання в Полтавському державному медичному університеті. Позивач самостійно не може забезпечити утримання сина.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з навчанням задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років, починаючи з 17 липня 2023 року.

В апеляційній скарзі адвокатка Ілянда О.І., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 , що позбавило сторони встановити чи дійсно йому потрібна матеріальна допомога.

Звертає увагу, що син отримує стипендію, не проживає у гуртожитку, а тому додаткових витрат не потребує, натомість у відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу, на утримання яких він сплачує аліменти, також на його утриманні перебуває теперішня дружина з її неповнолітнім сином.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21 січня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Правом подачі відзиву інші учасники справи не скористались.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6)

Шлюб між ОСОБА_2 ОСОБА_1 розірвано 22.05.2018 (а.с.9)

ОСОБА_3 перебуває на утриманні мами ОСОБА_2 .

З довідки Полтавського державного медичного університету від 09.05.2024 вбачається, що ОСОБА_3 є студентом Полтавського медичного університету, медичного факультету 1 курсу 18 групи; денна форма навчання; термін навчання: з 01.09.2023 по 30.06.2029. (а.с.7)

Відповідно до копії свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1 від 24.02.2015 та НОМЕР_2 від 10.10.2007, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають ще двох дітей: ОСОБА_5 і ОСОБА_1 (а.с.21-22)

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.01.2024, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (а.с.16)

З довідки ГУ НП в Херсонській області № 2214/36.1/03-24 від 14.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 з 17.01.2005 по 06.11.2015 проходив службу в ОВС, з 07.11.2015 і дотепер продовжує проходити служби в НПУ. З 01.03.2024 перебуває на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області.(а.с.28)

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 28 липня 2009 року, батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с.17).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дитина відповідача навчається на денній формі навчання, а відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу повнолітньому сину під час навчання. Судом враховано, що відповідач має постійне місце роботи, інших осіб, які знаходяться на його утриманні.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із роз`ясненнями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування.

Також, у роз`ясненнях, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року вказано на те, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.

Визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

З огляду на те, що позивач є студентом денної форми навчання, він не має можливості працювати. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 200 СК України, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання.

Не можуть бути підставою для зміни рішення й доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі повнолітню особу на утримання якої стягуються аліменти.

Так, відповідно до п. 20 роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказано, що у разі заявлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

Відтак, залучення повнолітньої особи, як третьої особи на стороні позивача у цій справі є правом, а не обов`язком суду, а тому не є підставою для скасування судового рішення з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом першої інстанції обставин перебування на утриманні відповідача дружини з її дитиною та сплату аліментів ще на двох дітей, також слід визнати необґрунтованим, оскільки долучені відповідачем світлокопії документів містять інформацію про те, що відповідач має дружину, яка, в свою чергу, має дитину від попереднього шлюбу, проте це не свідчить про перебування осіб на утриманні ОСОБА_1 ..

Також слід звернути увагу, що неповнолітній ОСОБА_7 має обох батьків і матеріали справи не містять відомостей про позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав відносно сина, що не позбавляє ОСОБА_6 можливості звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції сплати аліментів ще на двох неповнолітніх дітей, також не заслуговує на увагу, оскільки по даному питанню суд першої інстанції надав відповідну належну оцінку.

По суті доводи апеляційної скарги зводиться до незгоди з оцінкою судом першої інстанції фактичних обставин, які суд взяв до уваги, визначаючи розмір аліментів.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції при вирішенні спору виконав вимоги ст.89 ЦПК України, належно оцінив надані у справу докази, зробив правильний висновок про часткове задоволення позову і у рішенні відповідно до вимог ч.4 ст.265 ЦПК України дав вичерпні відповіді на доводи і заперечення сторін.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Стосовно зауважень адвокатки Ілянди Оксани Іванівни, представниці ОСОБА_1 , про помилку у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначення дати, з якої мають стягуватися аліменти (17 липня 2023 року), то ця очевидна помилка може бути вирішена судом в порядку ст.269 ЦПК України.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвокатки Ілянди Оксани Іванівни, представниці ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19 лютого 2025 року

Головуючий О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов