ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/4887/23 Номер провадження 22-ц/814/1049/25Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року, ухвалене суддею Максименко Л.В., повний текст рішення складений дата не вказана

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2023 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором №6231648 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2022 станом на 26.09.2023 у розмірі 55 820 грн, яка складається з: 20 000 грн заборгованість за кредитом; 35 820 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.5. кредитного договору та розрахунку заборгованості, а також судового збору у розмірі 2 684 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №6231648 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 31.12.2022 на платіжну картку № НОМЕР_1 , номер транзакції НОМЕР_2 . 26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», укладено договір факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023, відповідно до умов якого право вимоги за договором №6231648 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». У зв`язку з порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 26.09.2023 становить розмірі 55 820 грн, яка складається з: 20 000 грн заборгованість за кредитом; 35 820 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.5. кредитного договору та розрахунку заборгованості.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за кредитним договором №6231648 від 31.12.2022 станом на 26.09.2023 у загальному розмірі 55 820 грн, яка складається з: 20 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 35 820 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 684 грн та витрати на юридичну допомогу у розмірі 5 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми, визначеної законом України «Про електронну комерцію» та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку, визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору. Відповідач в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав кредитний договір 31.12.2022 о 10:45:16 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором М591270, надісланий на номер телефону, наданого відповідачем. У свою чергу ОСОБА_1 не довів та не спростував, що інша особа скористалась його персональними даними та ввела замість нього одноразовий ідентифікатор, підписавши кредитний договір. Доказів про звернення до правоохоронних органів з даного приводу не надав. Суд першої інстанції встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору, за якими кредитодавець виконав умови повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови та правила договору, не повернувши позичені кошти, порушено майнові права ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», тому з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором та задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог.Крім того, суд визнав вказану позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн справедливою, обґрунтованою та такою, що не є завищеною чи неспівмірною з наданим обсягом адвокатських послуг, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що уматеріалах справи відсутні будь-які документи, які б уповноважували ТОВ «Пейтек Україна» на здійснення переказу коштів в межах кредитного договору №6231648 від 31.12.2022. Пункт 2.4 цього договору вказує, що кредит вважається наданим в день перерахування суми кредиту саме ТОВ «Авентус Україна», а не іншими особами. Як вбачається зі змісту кредитного договору №6231648 від 31.12.2022, про будь-які посередницькі послуги з перерахування суми кредиту відповідачу через систему ТОВ «Пейтек Україна», домовленості між сторонами не досягалося. При цьому, ТОВ «Авентус Україна» має поточний рахунок в АТ КБ «Приватбанк». Крім того вважає, що довідка від 29.09.2023 не відповідає законодавчо визначеним вимогам бухгалтерських документів, які підтверджують вчинення фінансової операції, у тому числі, відсутні відмітки, які передбачені вищенаведеним законодавством про проведення цієї фінансової операції. Лист ТОВ «Пейтек Україна» №20230929-2 від 29.09.2023 про перерахування коштів від ТОВ «Пейтек Україна» 31.12.2022 відповідачу, не є належним, допустимим і достатнім доказом перерахунку грошових коштів згідно вказаних вище вимог Закону. Крім того, зі справи не зрозуміло, яке відношення ТОВ «Пейтек Україна» має до даного кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», яке відповідно до договору факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 передало права вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». У наданому листі ТОВ «Пейтек Україна» не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі відповідного договору, що не дає можливості застосувати до даних правовідносин умови кредитного договору. Оскільки кредитний договір є двостороннім, фінансова установа в частині обов`язку передати кредитні кошти у власність позичальника є боржником, а права кредитора виникають у неї тільки після виконання вказаного обов`язку. Ані договір, ані закон не передбачаються можливості видачі кредиту іншою особою, яка може відбуватися виключно зі згоди відповідача (ст. 520, 527 ЦК України) у письмовій формі (ст.ст. 520, 513 ЦК України). Отже, позивач зобов`язаний був видати позику особисто і тільки після цього отримав би право вимагати стягнення з позичальника коштів на власну користь. Оскільки рух коштів від іншої особи без правових підстав (ст. 1212 ЦК України), яка не є кредитодавцем за договором, не є виконанням кредитором свого обов`язку по договору і не породжує у нього прав кредитора. З іншого боку, сам факт надходження якоїсь грошової суми на картку відповідача не від позивача, а від будь-якої іншої невстановленої особи без правових підстав, у дар, безпроцентну позику чи на підставі ст. 1212 ЦК України, не може бути підставою нарахування жодних процентів і, тим більше, не є доказом укладання кредитного договору та його істотних умов у письмовій формі. Досліджуючи доводи позивача з приводу отримання ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору №6231648 від 31.12.2022 кредитних коштів у сумі 20 000 грн, суд першої інстанції проаналізував виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 . Згідно виписки по даній картці за період з 31.12.2022 05.01.2023 ОСОБА_1 дійсно було перераховано 31.12.2022 грошові кошти в сумі 20 000 грн. Але однозначно встановити, що 31.12.2022 на банківський рахунок відповідача кошти у сумі 20 000 грн надійшли саме від кредитора ТОВ «Авентус Україна» на підставі кредитного договору від 31.12.2022 за №6231648, неможливо. Так як, у стовбці «Деталі операції» вказано наступне «Зарахування переказу на картку». За таких обставин, враховуючи, що платника зазначених коштів та призначення платежу у сумі 20 000 грн з вказаної виписки наданої АТ КБ «Приватбанк» встановити неможливо, та у виписці відсутні будь-які відомості про те, що вказані кошти перераховані згідно кредитного договору №6231648 від 31.12.2022, укладеного з ТОВ «Авентус Україна», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вказаною випискою доводиться факт отримання кредитних коштів у сумі 20 000 грн саме від ТОВ «Авентус Україна» по кредитному договору №6231648 від 31.12.2022. Позивачем у суді першої інстанції надання позичальнику кредитних коштів саме первісним кредитором, ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором №6231648 від 31.12.2022 за обставин, викладених в позові, перед судом першої інстанції не доведено. Отже, доводи позивача про передачу саме ТОВ «Авентус Україна» відповідачу 20 000 грн на виконання кредитного договору №6231648 від 31.12.2022, є припущенням, що не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами. Вважає, що надані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, не можна вважати допустимими доказами надання професійної правничої допомоги від ФОП ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 31.12.2022 між ТОВ ««Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6231648. Сума кредиту 20 000 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка, відсотків річних - 726,35% річних (1,99% в день) - застосовується протягом строку кредиту, крім періоду застосування зниженої процентної ставки, якщо виконані умови для її застосування, знижена процентна ставка, відсотків річних - 677,93% річних (0,398% в день) - застосовується з дати видачі кредиту до 30.01.2023, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема до вказаного строку (включно) (+3 дні) здійснена сплата першого платежу з оплати процентів, згідно графіку платежів або здійснено часткове дострокове повернення кредиту. Реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом, відсотків річних 29 653,85%, реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, відсотків річних 8 904,08%. Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 з застосуванням одноразового ідентифікатора М591270. Здійснення переказу суми кредиту на підставі кредитного договору від 31.12.2022 за №6231648, відбувся на підставі листа вих. №20230929-2 від 29.09.2023 про переказ коштів ТОВ «Пейтек Україна», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, на картку (маска картки) НОМЕР_1 , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 6-10, 14-15).

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 30.09.2024, АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_3 , номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою НОМЕР_4 . Згідно виписки по даній картці за період з 31.12.2022 05.01.2023 ОСОБА_1 дійсно було перераховано 31.12.2022 грошові кошти в сумі 20 000 грн (а.с. 99).

26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», укладено договір факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023, у відповідності до умов якого право вимоги за договором № 6231648 про надання споживчого кредиту від 31.12.2022 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Вказане підтверджується копіями відповідного договору факторингу та витягу з реєстру боржників (а.с. 35-37, 40).

Сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором відповідно до реєстру боржників від 26.09.2023 до договору факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 становить 55 820,00 грн, яка складається з: 20 000,00 грн заборгованість за кредитом; 35 820,00 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.5. кредитного договору та розрахунку заборгованості (а.с. 16-22, 40).

Позивач вказує, що первісний кредитор не здійснював нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по кредитному договору.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав кредитний договір 31.12.2022 о 10:45:16 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором М591270, надісланий на номер телефону, наданого відповідачем (а.с. 6).

У свою чергу ОСОБА_1 не довів та не спростував, що інша особа скористалась його персональними даними та ввела замість нього одноразовий ідентифікатор, підписавши кредитний договір. Доказів про звернення до правоохоронних органів з даного приводу не надав.

31.12.2022 при реєстрації на сайті відповідач фактично оформив кредитний договір відповідно до визначеної правилами процедури, здійснив його підписання з застосування одноразового ідентифікатора М591270 та користувався кредитними коштами (а.с. 11).

ПАТ КБ «Приватбанк» підтверджує дану операцію про зарахування 31.12.2022 коштів у розмірі 20 000 грн на карту відповідача ОСОБА_1 . Належність банківської карти, на яку було перераховано кошти, підтверджується персональними даними ОСОБА_1 : РНОКПП, серією та номером паспорту та зареєстрованим місцем проживання. Номер телефону, на який було направлено одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, співпадає з номером телефону, вказаним ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, суд першої інстанції визнав, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

В частині вирішення питання про розподіл судових витрат у даній справі, судом першої інстанції встановлено, що у матеріалах справи наявний договір №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023, укладений між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Руденко К.В., довіреність ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс»від 03.07.2023, видана адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів позивача у судах, акт приймання-передачі наданих послуг №19 до договору №03/07/2023 у якому вказано загальну вартість юридичних послуг 50 000 грн та витяг з реєстру №1 до акта приймання-передачі наданих послуг №19 до договору №03/07/2023 від 09.11.2023, в якому вказано детальний опис робіт, виконаних адвокатом та опис наданої послуги, що включає підготовку позовної заяви та клопотання про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 5 000 грн. Долучено платіжну інструкцію про оплату юридичних послуг за договором №03/07/2023 (а.с. 42-48).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання:, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом,

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України,зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає,що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Апеляційний суду складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованості за договором №6231648 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.12.2022 станом на 26.09.2023 у розмірі 55 820 грн, яка складається з: 20 000 грн заборгованість за кредитом; 35 820 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.5. кредитного договору та розрахунку заборгованості.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч. 1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №6231648 від 31.12.2022, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі (а.с. 6-10).

Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Так, згідно п.п.1.1. п.1. договору визначено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства.

Відповідно до п.п.9.5. п.9. договору, з укладенням цього договору споживач надає свою однозначну, беззастережну і необмежену згоду на обробку персональних даних, у тому числі, на їх збір, систематизацію, накопичення, зберігання, уточнення (оновлення та зміну), використання, розповсюдження, передачу, знеособлення, блокування та знищення будь-якої інформації, що стосується споживача. Споживач також дає дозвіл на передачу товариству своїх персональних даних, а також дає згоду на те, що товариство має право направляти SMS-повідомлення, листи-повідомлення на електронну адресу споживача, повідомлення, підправлені іншими засобами, комерційні пропозиції товариства та рекламні матеріали, при цьому споживач погоджується з тим, що направлення вказаної інформації на електронну пошту, номери телефонів, повідомлені споживачем, товариство буде здійснювати як самостійно, так і з залученням контрагентів (операторів мобільного зв`язку тощо). Споживач погоджується і розуміє, що саме він несе всі ризики, пов`язані з тим, що направлена товариством інформація стане доступною третім особам. Споживач ознайомлений з тим, що в будь-який момент дії договору може відмовитись від отримання вказаних повідомлень.

Згідно п.п.9.6. п.9. договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відповідно до п.п.9.7. п.9. договору, споживач підписанням цього договору надає товариству свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій відомостей, що складають його кредитну історію, та на формування кредитної історії, яка і характеризуватиме виконання прийнятих споживачем на себе зобов`язань за договором.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що кредитний договір №6231648 від 31.12.2022 був підписаний позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора М591270.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів, що надані розрахунки заборгованості не можуть бути первинними документами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача, то такі доводи не заслуговують на увагу з врахуванням наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 30.09.2024 (а.с. 91-92), АТ КБ «Приватбанк» надало виписку по рахунку № НОМЕР_3 за період з 31.12.2022 по 05.01.2023, яка підтверджує перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 20 000 грн за договором №6231648 від 31.12.2022 (а.с. 98-99).

Також, на підтвердження перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 20 000 грн за договором №6231648 від 31.12.2022 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» надано лист ТОВ «Пейтек Україна» №20230929-2 від 29.09.2023, за змістом якого ТОВ «Пейтек Україна» успішно перерахувало кошти на платіжні картки клієнтів від ТОВ «Авентус Україна», в тому числі, 2022-12-31 10:46:14 на суму 20 000 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 4b449aaa-ada8-4f8e-a185-7a2448bb1ed4, номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» - 32834904, SessionID72, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 14-15).

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що з матеріалів справи не зрозуміло, яке відношення до даного кредитного договору має ТОВ «Пейтек Україна», а також доводи про те, що згідно умов кредитного договору №6231648 від 31.12.2022 вбачається, що про будь-які посередницькі послуги з перерахування суми кредиту відповідачу через систему ТОВ «Пейтек Україна», домовленості між сторонами не досягалося, то такі доводи не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Пейтек Україна» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків згідно укладеного між ТОВ «Пейтек Україна» і ТОВ «Авентус Україна» договору про організацію переказу грошових коштів №160222-1 від 21/990-РК. Договір про організацію переказу грошових коштів №160222-1 від 21/990-РК, укладений між ТОВ «Пейтек Україна» і ТОВ «Авентус Україна» є чинним, визнання його недійсним не є предметом розгляду у даній справі. ТОВ «Пейтек Україна» має відповідну ліцензію на надання послуг з переказу коштів без відкриття рахунку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримував грошові кошти за вказаним кредитним договором, то ці доводи не заслуговують на увагу та спростовуються встановленими по справі фактичними обставинами, які викладені вище. Належних, допустимих та достовірних доказів того, що відповідач кредитні кошти не отримував, останній суду не надав.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання кредитного договору між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», а також на підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача, вказаний при укладенні договору, а також в частині обґрунтування розміру заборгованості за договором.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник (клієнт) ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №6231648 від 31.12.2022 не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в частині стягнення з відповідача у примусовому порядку суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №6231648 від 31.12.2022.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, згідно умов кредитного договору сторони погодили наступні умови: сума кредиту (загальний розмір) складає: 20 000 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів (день). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 0,398% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 30.01.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом на отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених в п.п.1.5.2 договору, зокрема, у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29 653,85% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 8 904,08% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 163 280 грн. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 153 728 грн.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 допустив неналежне виконання умов договору, допустив прострочення виконання зобов`язань по договору.

Водночас, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010, згідно яких зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У справі, яка переглядається, позичальник ОСОБА_1 не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених укладеним кредитним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Відповідач жодним чином не оспорював укладання кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаного.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором №6231648 від 31.12.2022, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 55 820 грн.

06.01.2025 до Полтавського апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про те, з якого рахунку та від кого було здійснено зарахування грошові кошти 31.12.2022 в сумі 20 000 грн на платіжну карту № НОМЕР_3 , а також призначення даного платежу; чи перераховані грошові кошти 31.12.2022 в сумі 20 000 грн на платіжну карту № НОМЕР_3 надійшли від ТОВ «Авентус Україна» (первинний кредитор) за кредитним договором №6231648; надати первинний бухгалтерський документ, на основі якого було внесено дані у виписку по платіжній картці № НОМЕР_3 про зарахування грошових коштів 31.12.2022 в сумі 20 000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 376 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегією суддів Полтавського апеляційного суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування вищевказаних доказів з огляду на те, що по справі вбачається, що відповідач подавав відзив на позов (а.с. 64-69), заперечення на відповідь позивача на відзив (а.с. 85-88), в яких суду першої інстанції ці клопотання не заявляв. Вбачається, що відповідач був обізнаний з процесуальними правами і мав можливість заявити вказані клопотання.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним у справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, § 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов