ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 2-4428/11

провадження № 22-ц/4809/488/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестерик Каріна Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року у складі головуючого судді Кулінки Л. Д.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги, пояснень і ухвали суду першої інстанції.

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестерик Каріни Миколаївни від 12 липня 2024 року про накладення штрафу в рамках виконавчого провадження № 30264522.

В обгрунтування скарги зазначав, що на виконанні у Кропивницькому відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 30264522 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4428 від 02 грудня 2011 року, виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитни відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 квітня 2023 року винесено постанову про відновлення вищевказаного виконавчого провадження, зі змісту якої вбачається, що 31 травня 2022 року на адресу відділу надійшла заява стягувача про відновлення виконавчого провадження.

02 червня 2022 року державний виконавець звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

22 листопада 2022 року на адресу відділу надійшла ухвала Кіровського районного суду міста Кіровограда по справі № 2-4428/11, згідно якої заяву державного виконавця від 02 червня 2022 року задоволено та видано дублікат виконавчого листа № 2-4428/11.

ОСОБА_2 вважає, що саме з вини державного виконавця розмір заборгованості по аліментам не обчислювався.

Крім того зазначає, що боржник не був обізнаний про рішення суду та відкриття виконавчого провадження, добровільно сплачував аліменти на утримання сина у розмірі погодженому зі стягувачкою.

Докази добровільної сплати боржником аліментів були надані державному виконавцю.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26 квітня 2024 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 складає 2083,93 грн.

12 липня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 в сумі 51618,94 грн, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів в сумі 103237,88 грн.

Заявник вважає, що постанова про накладення штрафу від 12 липня 2024 року єнезаконною і підлягає скасуванню.

Стягувачка ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях просила залишити без задоволення скаргу ОСОБА_4 , зазначала, що останнім своєчасно не сплачувались аліменти, а державним виконавцем не вживалися заходи з примусового стягнення аліментів, у травні 2022 року вона звернулася до Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із запитом про стан виконавчих дій. 16 травня 2022 року їй надано відповідь, що виконавче провадження завершено 08 грудня 2011 року згідно пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження знищено у зв`язку зі строками зберігання, виконавчий документ втрачено при пересилці.

20 травня 2022 року стягувачка звернулася до відділу державної виконачої служби із заявою про відновлення виконавчого провадження.

Це виконавче провадження будо відновлено тільки 17 квітня 2023 року.

За час несплати боржником аліментів відповідно до розрахунку заборгованості від 02 травня 2023 року утворилася заборгованість в сумі 131154,27 грн.

Частину цієї заборгованості в сумі 101153,95 грн ОСОБА_2 було сплачено 23 травня 2023 року.

Оспорюючи решту суми, ОСОБА_2 подав позов до Кіровського районного суду міста Кіровограда про звільнення від сплати заборгованості по аліментам в сумі 30145,97 грн за період з 15 серпня 2021 року по 06 липня 2022 року.

Стягувачка зазначала, що ОСОБА_2 був ознайомлений та погоджувався із розміром заборгованості та підставами її нарахування.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів відмовлено.

ОСОБА_2 , не погодившись з даним рішенням, подав апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду, у якій просив скасувати рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2024 року.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2024року без змін.

20 грудня 2023 року державним виконавцем Кропивницького відділу державної виконавчої служби винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 50 відсотків від суми заборгованості, яка нарахована в розмірі 131 154,27 грн, сума штрафу склала 65 577,13 грн.

Після накладення штрафу, 12 березня 2024 року, представником боржника до відділу державної виконавчої служби були надані довідки.

Начальником Кропивницького відділу державної виконавчої служби було винесено постанову про перевірку виконавчого провадження № 30264522.

На підставі вказаних довідок про доходи, старшим державним виконавцем з урахуванням зазначених довідок про доходи було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким встановлено, що заборгованість станом на 06 липня 2022 відсутня.

На підставі цього розрахунку, 04 квітня 2024 року державним виконавцем було винесено постанову про скасування постанови від 20 грудня 2023 року про накладення штрафу, і цього ж дня винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 49377,78 грн.

У подальшому, вказана постанова від 04 квітня 2024 року про накладення штрафу начальником Кропивницького відділу державної виконавчої служби 12 липня 2024 року була скасована, і цього ж дня старшим державним виконавцем винесена нова постанова про накладення на боржника штрафу у розмірі 51618,94 грн.

Вважає, що аргументи, які наводить боржник, не відповідають дійсності, оскільки він був обізнаний з рішенням суду про сплату аліментів.

Крім цього, у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду від 02 грудня 2011 року щодо виплати аліментів, невжиттям з боку ДВС заходів щодо примусового виконання судового рішення, а також намагань ОСОБА_2 уникнути зобов`язань щодо сплати заборгованості по аліментах та штрафу, 20 квітня 2024 року ОСОБА_1 було подано скаргу до Міністерства юстиції України Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З відповіді на її заяву дізналась, що 23 квітня 2024 року державним виконавцем отримано відповідь з Державної податкової служби України про доходи ОСОБА_2 за період з 4 кварталу 2014 по 4 квартал 2022 року. На адресу відділу боржником надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 25 квітня 2024 року, в якій міститься інформація про отримання боржником доходів з 2011 по 2014 роки.

Враховуючи отримані боржником доходи в період з 29 серпня 2011 року по 06 липня 2022 року, 26квітня 2024 року державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, яка на час повноліття сина складала 103394,58 грн.

З урахуванням перерахованих коштів в сумі 101153,95 грн, залишок невиплачених коштів складає 2083,93 грн. Про факт наявності залишку невиплачених коштів боржнику відомо, але він жодних дій щодо їх погашення не вчиняє (а.с.36-60).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року задоволено скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестерик Каріни Миколаївни, стягувач: ОСОБА_1 .

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестерик Каріни Миколаївни від 12 липня 2024 року про накладення штрафу при здійсненні виконавчого провадження № 30264522.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що після проведення перевірки виконавчого провадження № 30264522 встановлено, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 2083,93 грн, що не перевищує граничних норм встановлених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», проте, старшим державним виконавцем жодним чином не обґрунтовано нарахування нею заборгованості в сумі 103237,88 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подала до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року та ухвалення нового судового рішення про залишення без задоволення скарги ОСОБА_2 .

Зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає фактичним обставинам справи та порушує її законні права.

Вказує, що обчислення розміру заборгованості для визначення суми штрафу повинно здійснюватися саме на 06 липня 2022 року, тобто на дату досягнення дитиною повноліття і дату, коли аліменти повинні були бути сплачені у повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року без змін. Зазначив, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції(а.с.102-103).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення стягувачки ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

На виконанні у Кропивницькому відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 30264522 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4428 від 02.12.2011 виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малоілтньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розімрі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитни відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Державним виконавцем Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 17 квітня 2023 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (а.с.5).

Зі змісту вказаної постанови з`ясовано, що 31 травня 2022 року на адресу відділу надійшла заява стягувача про відновлення виконавчого провадження. 02 червня 2022 року державний виконавець звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з заявою про видачу дубліката виконавчого листа. 22 листопада 2022 року на адресу відділу надійшла ухвала Кіровського районного суду міста Кіровограда по справі № 2-4428/11, згідно якої заяву державного виконавця від 02 червня 2022 року задоволено та видано дублікат виконавчого листа № 2-4428/11.

11 липня 2024 року начальником Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесно постанову про перевірку виконавчого провадження № 30264522, відповідно до якої визнано дії державного виконавця такими, що не відповідають чинному законодавству та скасовано постанову про накладення штрафу, за наявності заборгованості зі сплати аліментів винесену 04 квітня 2024 року. Скасовано розрахунок заборгованості по аліментам від 19 грудня 2023 року, 01 квітня 2024 року, 04 квітня 2024 року б/н та визнано дійсним розрахунок заборгованості від 26 квітня 2024 року. Винесено постанову про накладення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів відповідно до чинного розрахунку заборгованості станом на 26квітня 2024 року. Зі змісту вказаної постанови встановлено, що борг по аліментам станом на 06 липня 2022 року склав 103237,88 грн, з урахуванням оплаченої заборгованості 19 травня 2023 року в сумі 101153,95 грн на рахунок стгяувача. На даний момент борг складає 2083,93 грн (а.с.15-17).

Старшим державним виконавцем Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12 липня 2024 року винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 в сумі 51618,94 грн. Зі змісту вказаної постанови з`ясовано, що у ОСОБА_2 станом на 06 липня 2020 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в сумі 103237,88 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки (а.с.6-7).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до статті 447 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення боржника зі скаргою до суду), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Згідно з частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Частиною 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяців (частина друга статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

За частиною четвертою сттаті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (частина дев`ята статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

У цій справі суд першої інстанції встановив, що згідно постанови начальника Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про перевірку виконавчого провадження № 30264522 заборгованість ОСОБА_2 на момент проведення перевірки, тобто станом на 11 липня 2024 року (дата постанови) складає 2 083,93 грн, сукупний розмір якої не перевищує граничних норм встановлених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.70-72).

При цьому, 12 липня 2024 року старшим державним виконавцем Кропивницького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестерик Каріною Миколаївною, всупереч вищевказаним вимогам Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу в сумі 51618,94 грн. Постановою встановлено, що 28 грудня 2011 року пред`явлено до примусового виконання виконавчий лист №2-4428, виданий 02 грудня 2011 року, документ видав: Кіровський р/с. Постановою від 08 грудня 2011 року відкрито виконавче провадження №30264522 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_2 станом на 06 липня 2020 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів 103237, 88 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки (а.с.6-7).

Разом з тим, державним виконавцем не обґрунтовано прийняте ним рішення про накладення штрафу, оскільки заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 11 липня 2024 року (після перевірки начальником відділу виконавчого провадження) складала 2 083,93 грн, а вже 12 липня 2024 року (дата оскаржуваної постанови про накладення штрафу) старшим державним виконавцем нарахована боржнику заборгованість в сумі 103237,88 грн.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що скарга ОСОБА_2 у цій справі обгрунтована та підлягає задоволенню, оскільки після проведення перевірки виконавчого провадження № 30264522 у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 2083,93 грн, що не перевищує граничних норм встановлених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в свою чергу старшим державним виконавцем жодним чином не обґрунтовано нарахування нею заборгованості в сумі 103237,88 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною і обгрунтованою, судом враховано норми Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав та порядку накладення штрафу, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, дотримано норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24.02.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко