Справа № 486/1833/24
РІШЕННЯ

іменем України

"25" лютого 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та індексу інфляції.

встановив

у жовтні 2024 року позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних 34 280,33 грн. та інфляційних витрат 131 133,87 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 серпня 2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 649/769-К769.

Відповідно до виконавчого листа від 18.03.2011 року Дніпровського районного суду м. Києва, справа № 6-5014/11 на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 649/769-К769 від 12.08.2008 року в розмірі 29 023,13 доларів США, дане рішення відповідачами не виконано.

Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» де в п.п.1.2 визначено, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

У зв`язку із не виконанням відповідачами зобов`язань за кредитним договором позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних станом на 23.02.2022 р. у розмірі 34 280,33 грн. та інфляційні витрати 131 133,87 грн..

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 листопада 2024 року справа направлена до Вознесенського міськрайонного суду за підсудністю.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 04 грудня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання та здійснення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що передбачено ч.11 ст.128 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12 серпня 2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 649/769-К769.

п.1.1 Договору визначено, що Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 29 074,00 доларів США.

Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» де в п.п.1.2 визначено, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дніпровського районного суду від 18.03.2011 р. у справі №6-5014/11 стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 649/769-К769 від 12.08.2008 року в розмірі 29 023,13 доларів США.

Інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК)

Представник позивача, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі рішення суд від 18.03.2011 р. у справі №6-5014/11 не виконують, заборгованість за кредитним договором від 12 серпня 2008 р. № 649/769-К769 не погашена, внаслідок чого у нього, на підставі ст.. 625 ЦК України, виникло право на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Разом з тим саме рішення, на підставі якого був виданий виконавчий лист та дані про розмір та період стягнення заборгованості під час виконання судового рішення позивачем суду не надано.

Позивачем також не надана Інформація про виконавче провадження. Отже доказів, що свідчать про невиконання або несвоєчасне виконання відповідачами рішення суду та наявності у них заборгованості матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

У зв`язку з відсутністю доказів наявності заборгованості та її розміру, суд позбавлений можливості перевірити наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та підстави для їх нарахування.

Враховуючи, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог. То суд дійшов висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції прозахистправлюдини іосновоположнихсвобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 263 266, 280-289 ЦПК України, суд -

ухвалив

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних 34 280,33 грн. та інфляційних витрат 131 133,87 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар