Справа № 523/2512/25
Провадження №2-о/523/159/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Далеко К.О.,

присяжних засідателів: Шурдова С.М., Якубенайте О.О.,

за участі секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

прокурора - Драгоєва Миколи Олександровича,

особи відносно якої розглядається заява - ОСОБА_1 ,

представника особи відносно якої розглядається заява адвоката Риженко Дениса Олеговича,

лікаря психіатра - ОСОБА_2 ,

представника КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної ради - Івлевої Юлії Сергіївни,

матері особи відносно якої розглядається заява - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду № 17 м. Одеса, цивільну справу за заявою генерального директора комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР Рябухіна К.В. про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2025 року Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної радиРябухін К.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 , 1996 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу - Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Одеської обласної ради, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9. Обгрунтовано заяву тим, що ОСОБА_1 , 1996 року народження, 13.02.2025 о 19год.40хв. була госпіталізована у примусовому порядку, згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», у зв`язку з саморуйнівною (аутоагресивною) поведінкою у вигляді тривалої відмови від прийому їжі за маревними мотивами, що призвели до кахектичного стану та агресивною поведінкою по відношенню до оточуючих. Доставлена в КНП «ООМЦПЗ» OOP вперше, швидкою медичною допомогою за рапортом поліції. Згідно наданим анамнестичним даним, вперше у поле зору психіатрів ОСОБА_1 потрапила у підлітковому віці ( у 14 років). Тоді, на фоні тривалої відмови від їжі вага пацієнтки становила 31кг, у зв`язку з чим батьками пацієнтки було прийнято рішення про консультацію лікарем-психіатром, та після комісійного огляду лікарів-психіатрів її було направлено для подальшого лікування та стабілізації соматичного стану, підтримки вітальних функцій до дитячого реанімаційного відділення, де вона пройшла лікування. Вагу пацієнтки було підвищено, після чого в подальшому перебувала під наглядом лікаря психіатра та проходила 5-ти денне лікування у Міському психоневрологічному диспансері, однак, через небажання проходити подальше лікування, симулювала напад виразкової хвороби шлунку, у зв`язку з чим була направлена на дообстеження до гастроентеролога, та після категорично відмовилась від подальшого лікування у закладі з надання психіатричної допомоги. У зв`язку з постійною відмовою від лікування, стан пацієнтки залишався нестабільним, вона продовжувала худнути, а її батьки постійно намагалися заохотити її до прийому їжі та спеціалізованого лікування. Також пацієнтка проходила заняття з психологом, які не давали результату. ОСОБА_1 , закінчила ОНМЕдУ, та після проходила інтернатуру за фахом Психіатрія. З її слів та слів її батьків, у період навчання часто вживала різноманітні психоактивні речовини, такі як: алкоголь, канабіноїди, різноманітні стимулятори у вигляді екстазі, амфетаміну, солі, у зв`язку з цим проходила лікування у приватних наркологічних клініках, однак стійкої ремісії досягти не вдалось, та вона продовжує вживання психоактивних речовин. Деякий час працювала в приватній клініці на «швидкій» за спеціальністю, але була звільнена, оскільки на фоні прийому психотропних речовин не могла повноцінно виконувати свої обов`язки. Згодом, ОСОБА_1 почала виявляти психотичну симптоматику у вигляді маячних ідей, переслідування, обкрадання. Через свої маячні мотиви, постійно звинувачувала матір з якою проживала, у різноманітних нісенітницях, таких як: нібито мати пацієнтки вбила когось та сховала труп, що вона підсипає їй у їжу фекалії. На прохання матері звернутися за допомогою в один із разів пацієнтка кинула у неї ножиці, тим самим поранивши матір, після чого працівниками поліції був виданий терміновий заборонний припис. Через деякий час матір залишила ОСОБА_1 проживати одну. Згодом, ОСОБА_1 почала працювати у державній лікарні, але і там відчувала переслідування. В подальшому, зовсім перестала виходити на роботу, виходити з дому, вдома майже нічого не їла, їжу яку приносила матір викидала, оскільки вважає, що мати підсипає їй фекалії та вважає, що увесь її шлунково-кишковий тракт забруднений каловим камінням". На фоні цього, по маячним мотивам, не систематизовано та не контрольовано приймала різноманітні послаблюючі засоби, щоб зняти інтоксикацію, яка нібито у неї є, та вигнати каміння.

14.02.2024 року о 09год.00хв. оглянута комісією лікарів-психіатрів, які на підставі клінічного обстеження поставили ОСОБА_1 , 1996 року народження, діагноз - « Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, ускладнений саморуйнівними діями та вираженою агресією на адресу оточуючих. F23.1. Дефіцит маси тіла Е43.0.

На момент огляду у відділенні № 12: На момент вступу до відділення орієнтовні функції були дещо порушені. Формально перебувала у свідомості. Увага залучалася, проте втримувалась, важко, фіксована на власних хворобливих переживаннях. При соматичному огляді був виявлений виражений дефіцит маси тіла, досягаючий тяжкого ступеню. Мовний контакт з пацієнткою носить формально продуктивний характер, адже пацієнтка негативістична, протестуозна, агресивно реагує на запитання лікаря щодо причини її госпіталізації. Пацієнтка дисимулює хворобливі переживання, намагається раціоналізувати свою поведінку, але в силу порушення мислення їй це не вдається, заявляє: «Що взагалі все помилка ....., ви не розумієте, що у мене забитий кишківник каміннями? Шлунок забитий! я вчора випила проносне, у мене пішла парадоксальна реакція, мене отруїли, я вся була у набряках…., ліки перестали допомагати, кал не виходить, їсти я не буду, поки все, що всередині не вийде ..., мені потрібно вирішити проблему с кишківником...». Мислення з грубими структурними порушеннями у вигляді паралогічності, витіюватості, опори на малосуттєві вторинні ознаки, непослідовне, місцями розірване, проте через наявність у пацієнтки вищої освіти, достатнього словникового запасу, перші хвилини бесіди мова пацієнтки звучить досить упорядковано, однак в процесі виснаження усі порушення мислення стають чітко виразні та помітні. Крім того, пацієнтка вказує на те, що в неї вдома «смердить бомжами», тому вона постійно прибирала в квартирі та прала речі, для того, щоб позбутися «запаху», який вона відчуває, проте сама пацієнтка за власною гігієною майже не слідкує, миється лише раз в тиждень пояснюючи це тим, що в неї немає сил. Під час бесіди пацієнтка стверджує, що не потребує лікування, через відсутність критики заявляє, що вона не хвора, просить матір аби та її забрала, але на слова матері реагує агресивно. У відділенні на прохання лікарів та матері перекусити, пацієнтка категорично відмовляється, заявляє, що буде голодувати.

Після комісійного огляду лікарями було прийнято рішення, що пацієнтка ОСОБА_1 потребує застосування примусової госпіталізації через наявність у пацієнтки ауто агресивних дій, у вигляді тривалої та стійкої відмови від прийому їжі за маячними мотивами, що є показом до стаціонарного лікування через те, що дана поведінка є життєво загрожуючою та може призвести до летальних наслідків, що вже призвела до критичного зниження маси тіла, зменшення м`язового каркасу, внаслідок недостатності харчування, агресивної поведінки по відношенню до матері у вигляді загрози фізичної розправи, наявністю психотичної симптоматики, у вигляді маревних ідей переслідування, іпохондричного змісту, які формують поведінку пацієнтки та в силу яких роблять неможливими для пацієнтки розуміння своїх дій, їх наслідків та унеможливлює її критичне відношення до свого стану.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради Рябухіна К.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку; доручено Одеському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги прийняти міри для забезпечення участі адвоката за призначенням для надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що вона проти її примусового лікування, однак вона не проти добровільного лікування, в будь-якій лікарні. Підтвердила, що проблеми з вагою у неї почалися у 14 років, тоді її почали лікувати, також вона була госпіталізована. В шкільні роки вона пережила булінг. Згодом, її стан значно покращився, вага прийшла в норму. В 17 років вона важила 67 кг. Їй допомагав консультаціями лікар психіатр ОСОБА_4 . Після пережитого, вона навіть вирішила стати лікарем та вступила до ОНМЕдУ. Проходила інтернатуру за фахом «Психіатрія», після закінчення якої працювала за спеціальністю на швидкій допомозі, де на її думку невірно лікували людей, та перевіряли її, а потім у приватній клініці, а наразі працює в Одеському обласному центрі психічного здоров`я. Підтвердила, що на роботі у неї крадуть речі, а в кишенях вона знаходила скловату. Підтвердила, що вживала наркотичні речовини, внаслідок чого в першій половині 2024 року була госпіталізована до медичного закладу, де лікувалась від наркозалежності, більше тижня. Зазначила, що вона страждає на підвищену тривожність, яка викликана незадоволенням собою, внаслідок чого вона обмежує себе у їжі, вживає низькокалорійну їжу. Її вага 39 кг, а зріст 1,62 м. Останні три дні перебування у лікарні, вона не вживала їжу, оскільки не довіряє лікарям, однак вона вживала каву, цукерки, палила цигарки. Останні два тижні вона вживала: йогурт, цукерки, яблуко, молоко, каву та цукерки. Оскільки вона володіє знаннями в сфері психіатрії, то розуміє яку їжу їй краще вживати для роботи шлунку та систематичного випорожнення. Вона не приймала душ в лікарні, оскільки там лише холодна вода. Також, в лікарні загальний туалет, що унеможливлює її випорожнення. Підтвердила, що відчуває каміння в шлунку, а оскільки в лікарні загальний туалет, то вона не може випорожнити кишківник. Підтвердила, що вживає проносні засоби. Підтвердила, що дома вона прибирає не ганчіркою з водою, а туалетний папір натирає милом, потім мочить водою, і цим папером прибирає. Чому вона не прибирає ганчіркою, ОСОБА_1 пояснити суду не змогла, зазначила що вважає так легше прибирати. Підтвердила, що наявна в матеріалах справи переписка, дійсно є перепискою, яке велась між нею та її матір`ю. Підтвердила, що в суботу, в лікарні до неї приходив лікар ОСОБА_4 , однак не зміг надати допомогу. Підтвердила, що продукти їй останнім часом приносить мати, оскільки в лікарні їй не платили заробітну плату. На запитання суду, що вона буде робити, у випадку якщо суд відмовить у задоволенні заяви, пояснила що повернеться додому, та почне шукати роботу.

Представник ОСОБА_1 адвокат Риженко Д.О., з`явившись до судового засідання, заперечував проти задоволення заяви, пояснив що фактично мабуть на протязі довгого періоду часу ОСОБА_1 невірно лікували, тому наразі такі наслідки. Зазначив, що правильним було би застосувати до ОСОБА_1 примусове амбулаторне лікування, а не стаціонарне, тим баче що ОСОБА_5 сама лікар, та неправильно її направляти на лікування до тієї установи, в якій вона працює, і знає якими методами там лікують людей. Можливо, правильним було би провести лікування ОСОБА_1 в іншій лікарні.

Лікар психіатр КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР Баскіна В.В. у судовому засіданні підтримала подану до суду заяву. Пояснила, що діагноз, встановлений ОСОБА_1 - «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, ускладнений саморуйнівними діями та вираженою агресією на адресу оточуючих. F23.1. Дефіцит маси тіла Е43.0», віднесений до тяжкого психічного розладу. Додатково зазначила, що у ОСОБА_1 тривожно-депресивний синдром, відсутнє критичне мислення до свого стану, вона відмовляється від їжі. Будучи доставленою до лікарні, вона формально перебувала у свідомості. Увага залучалася, проте втримувалась важко, фіксована на власних хворобливих переживаннях. При соматичному огляді був виявлений виражений дефіцит маси тіла, досягаючий тяжкого ступеню. Мовний контакт з пацієнткою носив формально продуктивний характер, адже пацієнтка негативістична, протестуозна, агресивно реагувала на запитання лікаря щодо причини її госпіталізації. Якщо не надати їй примусово допомогу, то це призведе до смерті ОСОБА_1 . Її довгий період часу лікував лікар психіатр ОСОБА_4 , який в суботу 15.02.2025 року зазначив, що більше не зможе продовжити лікування, тут необхідне примусове лікування. Лікувати ОСОБА_1 необхідно наступним шляхом: препаратами зняти тривожність, і після цього ОСОБА_5 і сама почне вживати їжу. ОСОБА_5 в лікарні перебували три доби, за цей час ніякі медикаменти їй не надавали, вона взагалі нічого не їла, відмовлялась від їжі, по чотири години сиділа у вбиральні, примушувала себе випорожнитися, вживала у великій кількості самостійно проносні засоби. Дозволяється вживати 20 крапель проносного засобу, а пацієнт вживає набагато більше. За три доби в лікарні, ОСОБА_5 туалетним папером обмотала майже всі речі в палаті, що також свідчить про загострення психічного захворювання, у неї маячні ідеї переслідування, того що в неї крадуть речі. Вона небезпечна для самої себе, оскільки продовження нею такого способу життя, призведе до її швидкої смерті.

Представник КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР Івлева Ю.С., з`явившись до судового засідання, пояснила що повністю підтримує подану заяву, просить її задовольнити та примусово госпіталізувати ОСОБА_1 .

Прокурор Драгоєв М.О. у судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу.

Мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 , з`явившись до судового засідання, пояснила що її дочці потрібна негайна допомога лікарів, оскільки остання має психічне захворювання. У матері ОСОБА_5 єдина донька, ніколи їй ні в чому не відмовляли, мати давала доньці лише все краще, завжди дотримувалася меж доньки, хоча між ними були до загострення хвороби довірливі відносини. У підлітковому віці 14 років ОСОБА_5 хворіла на анорексію, її лікували, витягнули з цього стану, а наразі стан доньки досяг критичного рівня, особливо після вживання наркотичних засобів. Донька відмовляється від їжі, повністю виснажена, якщо їй примусово не допомогти, то вона помре. Її довгий час лікував друг сім`ї лікар психіатр ОСОБА_4 , однак наразі відмовився від лікування, оскільки більше допомогти не може, потрібне примусове лікування. Вона проживала постійно з донькою, поки донька не почала виявляти до неї агресію, висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, погрожувала вбити, один раз кинула в неї ножиці, вимагає гроші. У зв`язку із цим, мати була вимушена переїхати проживати в інше житло. На сьогоднішній день, її донька не виходить із дому, в квартирі постійно чутно неприємний запах, який вона намагається прибрати шляхом мокрого туалетного паперу. Крім того, вона відмовляється їсти, посилаючись на те, що в неї існує захворювання кишкового тракту, у зв`язку із чим вживає різні ліки у тому числі і проносні, у великій кількості, що є небезпечним для її життя.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 13.02.2025 о 19 год. 40 хв. ОСОБА_1 була доставлена швидкою допомогою до КНП «ООМЦПЗ» OOP за рапортом поліції.

Згідно Висновку Комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 14.02.2025 року:

- на момент вступу до відділення, орієнтовні функції ОСОБА_1 були дещо порушені. Формально перебувала у свідомості. Увага залучалася, проте втримувалась, важко, була фіксована на власних хворобливих переживаннях. При соматичному огляді був виявлений виражений дефіцит маси тіла, досягаючий тяжкого ступеню. Мовний контакт з пацієнткою носив формально продуктивний характер, адже пацієнтка негативістична, протестуозна, агресивно реагує на запитання лікаря щодо причини її госпіталізації. Пацієнтка дисимулює хворобливі переживання, намагається раціоналізувати свою поведінку, але в силу порушення мислення їй це не вдається, заявляє: «Що взагалі все помилка ....., ви не розумієте, що у мене забитий кишківник каміннями? Шлунок забитий! я вчора випила проносне, у мене пішла парадоксальна реакція, мене отруїли, я вся була у набряках…., ліки перестали допомагати, кал не виходить, їсти я не буду, поки все, що всередині не вийде ..., мені потрібно вирішити проблему с кишківником...». Мислення з грубими структурними порушеннями у вигляді пара логічності, витіюватості, опори на мало суттєві вторинні ознаки, непослідовне, місцями розірване, проте через наявність у пацієнтки вищої освіти, достатнього словникового запасу, перші хвилини бесіди мова пацієнтки звучить досить упорядковано, однак в процесі виснаження усі порушення мислення стають чітко виразні та помітні. Крім того, пацієнтка вказує на те, що в неї вдома «смердить бомжами», тому вона постійно прибирала в квартирі та прала речі, для того, щоб позбутися «запаху», який вона відчуває, проте сама пацієнтка за власною гігієною майже не слідкує, миється лише раз в тиждень пояснюючи це тим, що в неї немає сил. Під час бесіди пацієнтка стверджує, що не потребує лікування, через відсутність критики заявляє, що вона не хвора, просить матір аби та її забрала, але на слова матері реагує агресивно. У відділенні на прохання лікарів та матері перекусити, пацієнтка категорично відмовляється, заявляє, що буде голодувати.

- на підставі клінічного обстеження комісією лікарів-психіатрів ОСОБА_1 , 1996 року народження, було поставлено діагноз - «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, ускладнений само руйнівними діями та вираженою агресією на адресу оточуючих. F23.1. Дефіцит маси тіла Е43.0.

- ОСОБА_1 , 1996р.н. потребує застосування примусової госпіталізації, згідно ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», через наявність у пацієнтки ауто агресивних дій, у вигляді тривалої та стійкої відмови від прийому їжі за маячними мотивами, що є показом до стаціонарного лікування через те, що дана поведінка є життєзагрожуючою та може призвести до летальних наслідків, що вже призвело до критичного зниження маси тіла пацієнтки, зменшення м`язового каркасу, внаслідок недостатності харчування, агресивною поведінкою по відношенню до матері у вигляді загрози фізичної розправи, наявністю психотичної симптоматики, у вигляді маревних ідей переслідування, іпохондричного змісту, які формують поведінку пацієнтки та в силу яких роблять неможливими для пацієнтки розуміння своїх дій, їх наслідків та унеможливлює її критичне відношення до свого стану.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 у підлітковому віці вже потрапляла в поле зору лікарів психіатрів на фоні тривалої відмови від їжі та втрати ваги. Проходила лікування у дитячому реанімаційному відділенні з підвищення ваги. В подальшому, перебувала під наглядом лікаря - психіатра у Міському психоневрологічному диспансері ОСОБА_4 . Стан ОСОБА_1 покращився, однак значно погіршився у 2024 році, після вживання ОСОБА_1 наркотичних препаратів.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина 2. ст. 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

1) вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або;

2) неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Статтею 17 вказаного закону, визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи:

по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги;

по - друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації;

по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

У даному випадку, суд констатує, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», для примусової госпіталізації ОСОБА_1 , а саме:

Діагноз, встановлений ОСОБА_1 - «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, ускладнений саморуйнівними діями та вираженою агресією на адресу оточуючих. F23.1. Дефіцит маси тіла Е43.0», віднесений до тяжкого психічного розладу.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 хоча у судовому засіданні і повідомила, що розуміє необхідність свого лікування, однак фактично протягом довгого періоду часу не вживала дій для отримання кваліфікованої допомоги лікарів, її поведінка життєзагрожуюча для неї самої, оскільки призвела до критичного зниження маси тіла, зменшення м`язового каркасу, внаслідок недостатності харчування. На запитання суду, які дії ОСОБА_1 буде вчиняти, якщо суд відмовить у примусовій госпіталізації, ОСОБА_1 зазначила, що повернеться додому та почне шукати роботу. На думку суду, така відповідь ОСОБА_1 свідчить про відсутність критичного мислення до свого стану. ОСОБА_1 не розуміє нагальність її лікування, зазначає про те, що вона повинна вживати низькокалорійну їжу, при цьому фактично вживає лише каву, йогурт, цукерки та палить цигарки. Також, незрозумілими є дії щодо прибирання приміщення за допомогою мокрого туалетного папіру, який вона використовує у великій кількості.

Матеріали справи містять докази тому, що ОСОБА_1 , внаслідок свого психічного стану, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку не тільки для неї, а і для оточуючих, зокрема:

- постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2024 року по справі № 522/12530/24 накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. в дохід держави, та судовий збір. Згідно мотивувальної частини наведеної постанови, 23.07.2024 року о 08год.07хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_3 ,, а саме висловлювала образливі слова, погрожувала фізичною розправою та вчинила фізичний вплив.

- відносно ОСОБА_1 було винесено Терміновий заборонний припис Серія АА №468500 від 02.08.2024 року, стосовно постраждалою ОСОБА_3 (матері), строком на 3 доби: заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи;

- поясненнями сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відібраними 16.02.2025 року старшим лейтенантом поліції ДОП СП ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, підтверджується агресивна поведінка ОСОБА_1 як відносно матері, так і відносно оточуючих;

- телефонною перепискою між ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_10 , підтверджується агресивна поведінка ОСОБА_5 , та погрози адресовані матері, використання нецензурної лексики. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила достовірність переписки.

Також, у судовому засіданні знайшла своє підтвердження неспроможність ОСОБА_1 самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, останнім часом їжу та предмети першої необхідності їй приносила мати, що вона визнала у судовому засіданні

Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави для висновку про необхідність задоволення заяви генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради Рябухіна К.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 , 1996 року народження до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 12, 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.263-265, 293-294, 341-342 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР Рябухіна К.В. про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , 1996 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , для проходження курсу лікування у примусовому порядку до комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради ( м.Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 24.02.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко

Присяжні: С.М. Шурдов

О.О. Якубенайте