Провадження № 2/364/100/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 , Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовною заявою

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» ( , адреса: вулиця Іллінська, 8, місто Київ, 04070, № тел.: , наявний електронний кабінет),

представниця позивача Хаєцька Олена Сергіївна ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: вул. Малопідвальна, 10, оф.2, м. Київ, 01001, № тел.: НОМЕР_2 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявний електронний кабінет )

до

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку невідомі, відомості про наявність чи відсутність електронного кабінету невідомі)

про відшкодування збитків,

УСТАНОВИВ:

03.10.2024 позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з зазначеним позовом. 01.11.2024, суддя, ознайомившись з матеріалами цивільної справи та отримавши відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, направив зазначену цивільну справу за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

27.12.2024 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, перевіривши матеріали цивільної справи, перенаправив справу у межах територіальної підсудності до Володарського районного суду Київської області.

Безпосередньо до Володарського районного суду Київської області справа надійшла 20.01.2025.

Представниця позивача, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та на ст. 27 ЗУ « Про страхування», ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 27, 38, 107, 109, 118, 119, 120 ЦПК України, просить суд:

-розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, проти заочного розгляду справи не заперечують;

-стягнути з відповідача 13318,85 гривень збитків та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

24.01.2025 судом відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи без їх виклику в судове засідання, на 24.02.2025 о 09:00. Одночасно суд зобов`язав позивача надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду даної справи, тобто до 20.02.2025 - оригінали документів, щодо виниклих правовідносин (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства). Позивачу роз`яснено наслідки неподання до суду витребуваних доказів, які передбачені п. 9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

24.02.2025, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, судом встановлено, що позивач не виконав ухвалу від 24.01.2025 та не надав оригіналів письмових (електронних) доказів, які стосуються безпосередньо позовних вимог, зокрема правовідносин щодо яких він звернувся до суду. Одночасно матеріали справи не містять, а позивач не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали суду від 24.01.2025 та відповідних клопотань чи заяв до суду не надав.

За загальними правилами тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Наразі позивач не навів жодної причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження та витребування письмових доказів в електронному кабінеті в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» ( а.с. 66, 67, 68, 69). Однак незважаючи на належне повідомлення та отримання позивачем процесуальних документів суду, як вже зазначалося вище, станом на 24.02.2025 ухвала від 24.01.2025 не виконана і як наслідок витребувані судом докази позивачем надані не були, обґрунтування щодо причин ненадання таких доказів також позивачем не наведені.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, одним з прав учасників судового розгляду є право подавати докази, що передбачено ч. 1 п. 2 ст. 43 ЦПК України.

Зі змісту зазначених норм закону слідує, що саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається на підставу своїх вимог, а, відтак, саме позивач має право надати суду докази, необхідні та достатні в тій мірі, в якій він визнає за необхідне для доведеності переконливості перед судом його аргументів.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Норма ч. 10 ст. 84 ЦПК України кореспондується з нормою п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у відповідності до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення даного спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не виконання позивачем ухвали суду від 24.01.2025 і як результат не надання витребуваних письмових ( електронних) доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун