ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1070/25 Справа № 202/8547/23 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Лопаковій А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася з вишевказаним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 10 грудня 2022 року о 13 год. 40 хв. у м. Дніпро, по вул. Калиновій, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом КАМАЗ 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі на перехресті з пр. Слобожанським, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем MAZDA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, після чого автомобіль КАМАЗ під керуванням водія ОСОБА_1 , скоїв зіткнення з автомобілем HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, в результаті чого водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

16 січня 2023 року постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди та адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку експерта матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля MAZDA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 261 080, 69 грн, ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля MAZDA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 33 228,06 грн.

Після звернення до ПАТ HACK "Оранта з вимогою відшкодувати завдані збитки, 14 березня 2023 року було отримано в рахунок відшкодування 127 500 грн. Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що має право на відшкодування відповідачем на її користь різниці між фактичним розміром завданої їй шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 100 352,63 грн (а.с.2-6).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 100352,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073, грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 7 000 грн.

Не погодившись із заочним рішення суду, у січні 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 26 жовтня 2023 року, та ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2024 року заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року скасовано та справу призначено до розгляду по суті.

За повторним розглядом справи, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 100352,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн та витрати на проведення експертизи в сумі 7 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позивачем розміру матеріальної шкоди, завданої відповідачем внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди з його вини, встановленого висновком експертного дослідження №95/22А від 18 січня 2023 року, який виконаний судовим експертом Пилипенком О.С., який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю у відповідності до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів 12.2 Визначення вартості колісних транспортних засобів і розміру збитку, заподіяному власнику транспортного засобу, зі стажем експертної роботи з 2006 року, свідоцтва МЮ України №1062 від 27 листопада 2006 року, яке продовжено за №1062 від 21 грудня 2024 року. Стаж роботи за фахом з 2003 року Член Союзу експертів України з 2007 року, про що зазначено у Реєстрі атестованих судових експертів. Враховуючи повне задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, суд першої інстанції вважав належним стягнути витрати на проведення автотоварознавчої експертизи та судовий збір.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Круглого В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, про відмов у задоволенні позову, оскільки позивач, на думку відповідача, не довів розмір матеріальної шкоди, враховуючи, що наданий до позову висновок не відповідає положенням ст. 102 ЦПК України.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Воронко В.В., скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, в системі Електронний суд подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам, встановленим судом, який вірно дослідив та надав оцінку доказам у справі, а доводи апеляційної скарги є неспроможними та жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції. Щодо наданого висновку суд першої інстанції допитавши судового експерта в судовому засіданні, вірно вважав цей доказ належним. З урахуванням зазначеного, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, який, в силу положень статей 395,396 ЦК України мав право вимоги до відповідача, як винної особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в силу положень статей 1166,1187 ЦК України, належними та допустимим доказами довів розмір майнової шкоди, завданої відповідачем у зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, врахувавши наданий висновок експертного дослідження №95/22А від 18 січня 2023 року.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10 грудня 2022 року о 13 год. 40 хв. у м. Дніпро, по вул. Калиновій, керуючи транспортним засобом КАМАЗ 5320 д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі на перехресті з пр. Слобожанським, не виконав вимоги дорожнього знаку (2.1 дати дорогу), не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем MAZDA д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, після чого автомобіль КАМАЗ під керуванням водія ОСОБА_1 скоїв зіткнення з автомобілем HYUNDAI ACCENT д.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, в результаті чого водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача MAZDA д.н. НОМЕР_2 , чим позивачеві завдані матеріальні збитки.

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 95/22а від 18 січня 2023 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля MAZDA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 261 080, 69 грн, ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля MAZDA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження, складає 33 228,06 грн.

14 березня 2023 року позивачем було отримано від ПАТ «HACK «ОРАНТА» в рахунок відшкодування завданих збитків 127 500 грн., про що свідчить квитанція АТ КБ «Приватбанк» від 21 березня 2023 року.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №АЕ9790РН2 від 09 січня 2023 року складеного спеціалістом ТОВ «Гарант-Асістанс» за заявою ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей автомобіля MAZDA д.н. НОМЕР_2 складає 450082,11 грн; матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля MAZDA д.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 303 329, 19 грн; вартість автомобіля MAZDA д.н. НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 114 747, 33 грн.

Так, суд першої інстанції вірно зазначив, що, в силу положень ст. 1166, 1192 ЦК України, ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідальність за відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, лежить на відповідачеві, який рішенням суду визнаний винним у вчиненні ДТП, як і вірно зазначено, що, з урахуванням виплати страхового відшкодування у межах страхового ліміту, непокрита сума шкоди відшкодовується винною у дорожньо-транспортній пригоді особою.

Колегія суддів наголошує, що зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Однак, при визначенні розміру відшкодування збитків, суд першої інстанції помилково надав перевагу, як доказу, висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 95/22а від 18 січня 2023 року, адже, при визначенні розміру регламентної виплати страховиком застосовано відомості з висновку автотоварознавчого дослідження №АЕ9790РН2 від 09 січня 2023 року складеного спеціалістом ТОВ «Гарант-Асістанс», виготовленого за заявою ОСОБА_2 , на підставі якого остання і отримала страхове відшкодування у розмірі 127 500 грн.

Колегія суддів наголошує, що пошкоджений автомобіль MAZDA д.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , у відповідності до висновку автотоварознавчого дослідження №АЕ9790РН2 від 09 січня 2023 року (а.с.173-179), не є фізично знищеним, у розумінні положень ст. 30 ЗУ Про «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вартість автомобіля на момент скоєння пригоди складає 303 329,19 грн, а вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 188 581,84 грн, що є меншим за ринкову вартість автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до п.22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, на підставі висновку автотоварознавчого дослідження №АЕ9790РН2 від 09 січня 2023 року, страховик виплатив позивачеві погоджений з нею розмір страхового відшкодування, що позивачем оскаржено не було та з яким вона повністю погодилась.

Колегія суддів повністю погоджується з доводами скаржника та зазначає, що необхідності проведення додаткового експертного дослідження у позивача не було, тим більше, що наданий до позову висновок експертного дослідження не може бути підтвердженням розміру завданої шкоди, враховуючи наявність вже проведеного визначення такого розміру також за заявою позивача з виплатою страховою компанією страхового відшкодування, з яким позивач повністю погодилась.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи повністю доводи апеляційної скарги, доходить обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами заявлений нею у позові розмір майнової шкоди, враховуючи вже раніше визначений страховою компанією на підставі висновку експертного дослідження, складеного за її ж заявою. Крім того, наданий до позову висновок не відповідає положенням ст. 102 ЦПК України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Отже, вирішуючи позов, суд першої інстанції не в достатньо повному обсязі встановив характер спірних правовідносин, обставини справи, не повністю перевірив доводи і заперечення сторін, надавши їм невірну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає не вимогам закону.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

З урахуванням вказаних обставин та вищенаведених норм права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Також колегія суддів при ухваленні судового рішення, у відповідності до ст. 141 ЦПК України переглядає розподіл судових витрат у справі, виходячи з повної відмови у задоволенні позову, стягнутий судовий збір у розмірі 1073,60 належить віднести за рахунок позивача, у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 7000 грн належить відмовити, а за подання ОСОБА_1 апеляційної скарги, вимоги якої повністю задоволені, належить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1288,32 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1288,32 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 12 лютого 2025 року

Повний текст постанови складено 21 лютого 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна