ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 694/1425/22

провадження № 22-ц/4809/500/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Мурашка С.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 липня 2024 року (суддя Сакун Д.І.) у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Звенигородського районного суду Черкаської області № 694/1425/22 від 22 вересня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Судовим наказом Звенигородського районного суду Черкаської області

від 22 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи

з 19 серпня 2022 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив переглянути судовий наказ виданий 22 вересня 2022 року Звенигородський районним судом Черкаської області за нововиявленими обставинами. Заява обґрунтована тим, що на час ухвалення судового наказу було чинним рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 14 травня 2021 року № 162 щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком. До 06 червня 2022 року дитина проживала разом з ним та перебувала на його утриманні. 07 червня 2022 року мати з його дозволу забрала сина на один день, однак наступного дня дитину не повернула, а 09 червня 2022 року виїхала разом з неповнолітнім ОСОБА_3 за межі території України до Республіки Польща. За його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо викрадення дитини.

ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 не проживає разом з дитиною за зазначеною у заяві про видачу судового наказу адресою у місті Ватутіне Черкаської області, на телефонні дзвінки не відповідає, тому батько не мав можливості надавати кошти на утримання дитини. Вважає, що вказані обставини є підставою для перегляду вищевказаного судового наказу за нововиявленими обставинами, визначеними пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки звертаючись із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_2 приховала від суду ці обставини.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року задоволено. Судовий наказ, виданий Звенигородським районним судом Черкаської області 22 вересня 2022 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2022 року та до повноліття дитини, стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 248,10 грн, скасовано. Відмовлено ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 15 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2022 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 31 травня 2023 року скасовано постанову Черкаського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Держан В. В. залишено без задоволення, ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Держан Валентина Василівна, задоволено, ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Звенигородського районного суду Черкаської області № 694/1425/22 від 22 вересня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він та його представник не були повідомлені про судове засідання, яке було призначене на 04.07.2024, у зв`язку з чим було порушено його права передбачені статтею 43 ЦПК України. Разом з тим, поза увагою суду залишились його твердження про те, що ОСОБА_2 станом на день звернення із заявою про видачі судового наказу, який підписаний нею 14.08.2022 не могла звернутися до Звенигородського районного суду Черкаської області, оскільки фактично вона перебувала на території республіки Польща. При цьому в заяві вона вказувала постійне місце проживання разом з сином у м. Ватутіне. Доказі того, що від її імені діяв представник в судовому засіданні надано не було. Вважає, що вказана обставина є нововиявленою, оскільки під розгляду заяви про видачу судового наказу вказані обставини суду відомі не були. Вказав, що відповідно до норм 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, якою передбачено, що заява видачу судового наказу подається та підписується заявником або його представником. ОСОБА_2 особисто не подавала заяву та не підписувала її, оскільки на той час вона перебувала разом сином у Республіці Польща, на підтвердження чого ним суду надано інформацію Державної прикордонної служби України від 06.09.2022. Разом з тим, вказав, що він ніколи не ухилявся від матеріального забезпечення свого сина про що суду були надані докази.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто з вимогою, яка чітко визначена ч. 1 п. 4 ст. 161 ЦПК України, і такий розмір аліментів на одну дитину відповідає закону.

22.09.2022 Звенигородським районним судом Черкаської області було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.08.2022 року та до повноліття дитини.

Як вбачається з матеріалів справи малолітня дитина колишнього подружжя на час звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу проживає з матір`ю.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд судового наказу Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 мотивував вимоги заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами тим, що ОСОБА_2 ввела суд в оману щодо проживання дитини сторін разом із нею у місті Ватутіне Черкаської області, оскільки у червні 2022 року вона викрала сина та перебуває з ним за кордоном.

Крім того, боржник як на підставу перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами посилався на рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 14 травня 2021 року № 162 щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 690/290/22 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Ватутінської міської ради про повернення малолітньої дитини.

Під час розгляду справи № 690/290/22 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 червня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування за заявою ОСОБА_1 від 08 червня 2022 року про те, що його співмешканка ОСОБА_2 з їх спільною дитиною не повернулися додому; розпочато кримінальне провадження № 0000438, яке постановою слідчого від 28 червня 2022 року закрито, оскільки встановлено місцеперебування ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який слідує за мамою, 09 червня 2022 року перетнули державний кордон України в пункті пропуску «Угринів» (кордон з Республікою Польща) в напрямку виїзду.

Як вбачається з рішення Окружного суду м. Вроцлава від 24 листопада 2022 року, ОСОБА_1 звернувся 04 жовтня 2022 року до суду із заявою про повернення малолітнього ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Черкаси, Україна, на колишнє місце проживання в Україні, у зв`язку з незаконним утримуванням малолітнього у Республіці Польща матір`ю ОСОБА_8 .

За наслідками розгляду, суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 та зазначив, що найкращі інтереси малолітнього перешкоджають виданню наказу про його повернення в Україну.

Апеляційний суд у Варшаві після розгляду справи 06 лютого 2023 року за позовом ОСОБА_7 в судовому засіданні, за результатами оскарження заявником рішення Окружного суду м. Вроцлава від 24 листопада 2022 року, № справи ХІІІ Ns 446/22, ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною п`ятою статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина перша та пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Суд має розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (диву.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18)).

Посилання скаржника на те, що заявниця приховала від суду фактичне місце проживання, а саме у Республіці Польща, зазначивши постійне місце проживання у м.Ватутіне, не є нововиявленою обставиною, яка може вплинути на результати вирішення заяви про видачу судового наказу, оскільки підставою для видачі судового наказу вирішальне значення має місце проживання, а саме факт спільного проживання одного з батьків з дитиною.

Так, у постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 359/10050/19 викладено висновок про те, що «обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти».

Разом з тим, боржник не довів наявність нововиявленої обставини, факту проживання сина разом з батьком на час видачі судового наказу.

Доводи апеляційної скарги про те, що заяву про видачу судового наказу ОСОБА_2 не подавала та не підписувала, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, не підтверджені належними доказами та не спростовують наміру ОСОБА_2 у зверненні з такою заявою.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 та його представник адвокат Косенко С.В. не були повідомлені про судове засідання, яке було призначене на 04.07.2024.

17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі Положення про ЄСІТС).

У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року № 168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.

Пункт 110 розділу V «Перехідні положення» Положення про ЄСІТС визначає, що підсистеми (модулі) ЄСІТС, зазначені в розділі ІІІ цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля).

05 жовтня 2021 року є датою початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний Суд», підсистема відеоконференцзв`язку.

Відповідно до пункту 3 розділу І Положення про ЄСІТС (тут і далі в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції) Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) це сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.

Згідно із підпунктом 5.8. пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС офіційна електронна адреса сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Відповідно до пункту 8 Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, окрім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку (пункт 10 Положення про ЄСІТС).

Аналогічні приписи містяться у частині шостій статті 14 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції).

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували «Електронний кабінет», суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до «Електронного кабінету» таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (пункт 24 Положення про ЄСІТС).

Абзацами другим та п`ятим пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції) передбачено, що до «Електронних кабінетів» користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Особам, які не мають зареєстрованих «Електронних кабінетів», документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Отже, процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судової повістки: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Вимога про надіслання судової повістки через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених у пункті 10 Положення про ЄСІТС, і тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Подібний за змістом висновок щодо надсилання судової кореспонденції на електронну адресу зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23).

Як убачається з матеріалів справи, адвокат Косенко С.В. має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, про що ним було повідомлено у заяві про відкладення розгляду справи призначеного на 04.07.2024 на 11:00, у зв`язку з сімейними обставинами (а.с. 113). Також вказана заява підтверджує те, що представнику Волика С.О. було відомо про розгляд справи призначений на 04.07.2024.

Крім того, за інформацією з ЄСІТС судова повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 була створена 20.06.2024 та доставлена до Електронного суду 20.06.2024 17:51, що свідчить про обізнаність сторони боржника про розгляд справи призначений на 04.07.2024.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, а зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо відмови перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.02.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський С.І. Мурашко