УХВАЛА

за результатами вирішення клопотання про скасування заходів забезпечення позову

14 лютого 2025 рокуСправа № 495/9250/18
Номер провадження 2-зз/495/1/25

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючого судді Шевчук Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському клопотання позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №495/9250/18 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області засобами поштової кореспонденції надійшло клопотання від ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №495/9250/18 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви.

Вказане клопотання обґрунтовано наступним. У 2018 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до подачі позовної заяви було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2018 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви було задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року у справі №495/9453/18 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , державного реєстратора комунального підприємства «Регіональний центр державної реєстрації речових прав на нерухоме майно» Копил Віктора Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого володіння та визнання права власності було- задоволено частково, скасовано рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 .

Також, Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2020 року у справі №495/409/19 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Кушнір Ірина Валентинівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права було власності задоволено частково, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 09.10.2018 року №730, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В. Як вказано у клопотанні, після винесення судом рішень по даній справі ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора в місті Білгород-Дністровському, для реєстрації права власності на вище зазначену квартиру. Однак, державний реєстратор відмовив у проведенні даної реєстрації, оскільки ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2018 року у справі №495/9250/18 накладено арешт на дану квартиру, тобто заходи забезпечення позову перешкоджають належному виконанню судового рішення.

На даний час, як вказано у клопотанні, відпала потреба у застосуванні заходів забезпечення позову, які ініційовані саме Позивачем, оскільки судом винесено рішення по даній справі, та задоволено позовні вимоги Позивачів, та в повному обсязі захищені їх права.

Також, заявник зазначає, що після набрання законної сили рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року у справі № 495/9453/18 та рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2020 року у справі №495/409/19 пройшло вже понад 90 днів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши зазначене клопотання про скасування заходів забезпечення позову, заяву ОСОБА_1 , матеріали справи, суд установив таке.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2023 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року у справі №495/9453/18 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , державного реєстратора комунального підприємства «Регіональний центр державної реєстрації речових прав на нерухоме майно» Копил Віктора Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого володіння та визнання права власності - задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер 42551268 від 15.08.2018 року, прийняте державним реєстратором Копил Віктором Юрійовичем.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 12.09.2018 року оформленого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Також, Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2020 року у справі №495/409/19 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Кушнір Ірина Валентинівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 09.10.2018 року №730, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Кушнір І.В.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.10.2024 до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2018 року у справі №495/9250/18.

Дане клопотання з додатками надійшло до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області поштовим повідомленням (30788/24-Вх від 29.10.2024), відправник ОСОБА_1 .

Судове засідання по розгляду даного клопотання було призначено на 07 листопада 2024 року. Однак сторони у судове засідання не з`явились, будь-яких заяв на адресу суду не надавали. Розгляд клопотання було відкладено на 14 листопада 2024 року. 14 листопада 2024 року сторони у судове засідання знову не з`явились, будь-яких заяв на адресу суду не надавали. Розгляд даного клопотання було відкладено на 21 листопада 2024 року.

19 листопада 2024 року засобами поштової кореспонденції на адресу суду надійшла заява, підписана ОСОБА_1 , який, згідно адреси, вказаної на конверті, проживає за адресою : АДРЕСА_2 , в якій він просив дане клопотання розглянути без його участі та скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою суду від 28.09.2018 року у справі № 495/9250/18. Решта осіб учасників процесу у судове засідання не з`явились, будь-яких заяв на адресу суду не надавали. Розгляд даного клопотання було відкладено на 25 грудня 2024 року та судом була винесена ухвала щодо визнання явки ОСОБА_1 обов`язковою і вказана ухвала була направлена на адресу місця проживання ОСОБА_1 , яка була зазначена у його заяві про розгляд даного клопотання без його участі.

25 грудня 2024 року на адресу суду засобами поштової кореспонденції надійшла заява від ОСОБА_1 , згідно якої він повідомляє, що за станом здоров`я не може з`явитись до суду, оскільки з 11 жовтня 2024 року знаходиться на амбулаторному лікуванні у м. Одеса, що унеможливлює його фізичну присутність у суді. З метою економії процесуального часу суду та учасників справи, а також з посиланням на запроваджений військовий стан та складнощі у вільному проїзді до м. Білгород-Дністровського, просить суд розглянути та задовольнити дане клопотання, та скасувати накладений судом арешт.

Розгляд вказаного клопотання було перенесено на 30 січня 2025 року.

30 січня 2025 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він повідомляє наступне. З відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень йому стало відомо про існування вказаного клопотання про скасування заходів забезпечення позову. ОСОБА_1 повідомляє суд, що ні він, ні його дружина ОСОБА_2 які були позивачами у вказаних справах, ніяких клопотань про скасування арешту до суду не подавали, та не надавали доручень на подачу таких заяв від їх імені. Також повідомляє суд, що він із дружиною проживає на території республіки Беларусь, та з 2020 року він не перетинав Державний кордон із Україною. З урахуванням того, що вказане клопотання ним не подавалось, просить залишити його без розгляду. До цієї заяви додана копія паспорту ОСОБА_1 з відмітками про перетинання ним кордону.

Згідно Відповіді №1118229 від 14.02.2025 року з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 , станом на 14 лютого 2025 року є ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 09.10.2018 року №730 (який визнаний недійсним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі від 03.03.2020 року у справі №495/409/19). Тобто, станом на дату подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 не є власником вищевказаної квартири.

У відповідності до п.1-4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

За правовою позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 р. №4-рп/2011, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Цей інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки забезпечення позову спрямоване на недопущення ситуацій, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював думку про те, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до набрання рішення суду законної сили.

За результатами дослідження матеріалів цивільної справи № 495/920/18 судом встановлено, що підставою для застосування заходів забезпечення позову стали доведені обставини щодо намагань одного із відповідачів відчужити спірний об`єкт нерухомості.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедент на практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись наведеним, забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, а також однією з гарантій реального виконання для особи рішення, яке на даний час не виконано, та враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не підписував та не подавав клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду, а також той факт, що на даний час рішення суду не виконано, ОСОБА_1 не є власником спірної квартири, тобто відсутні підстави для висновку про те, що відпали або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову.

З огляду на вказане, суд відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158, 260, 261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №495/9250/18 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Юлія ШЕВЧУК