Справа № 214/3010/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглядаючи скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Брюховецький М.М., звернувся до суду із скаргою та просить суд визнати протиправною бездіяльність Саксаганського ВДВС щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 60781909, зобов`язавши вчинити дії щодо зняття (скасування) обтяження № 36264541 у вигляді арешту нерухомого майна, посилаючись на повне виконання судового рішення у справі № 214/3010/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» суми боргу за кредитним договором.

Однак позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Отже, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідним поданням, направленим на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення.

Верховний Суд вважає, що формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Така правова позиція висловлена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц (провадження № 61-17011сво19).

Згідно частини 2 статті 183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Вимога про надання доказів надіслання заяви, скарги, клопотання чи заперечення (надання) іншим учасникам справи (провадження) стосується подання таких на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділи VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України).

Скаргу ОСОБА_1 подано в порядку розділу VII ЦПК України, яким передбачено судовий контроль за виконанням рішення суду, однак доказів надсилання її іншим учасникам процесу (державному виконавцю та стягувачу) матеріали скарги не містять.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина 4 статті 183 ЦПК України), що узгоджується з подібною за висновками постановою Верховного Суду у постанові від 05 листопада 2020 року у справі № 591/1581/20 (провадження № 61-10904св20).

Крім того, частиною 1 статті 448 ЦПК України встановлено, що скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно пунктів 3, 5,7 частини 3 статті 448 ЦПК України, скарга повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;

Указані відомості в тексті скарги відсутні, як і відсутня інформація (повне найменування, місцезнаходження, код ЄДРПОУ, тощо) щодо стягувача у виконавчому провадженні (заінтересованої особи у скарзі).

Згідно частини 5 статті 448 ЦПК України, суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.

Керуючись ст.183 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути без розгляду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24 лютого 2025 року.

Суддя А.В. Ткаченко