Справа № 229/7766/24
У Х В А Л А

24 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Козлов Д. О., розглянувши матеріли позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, 3-я особа Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу 21 лютого 2025 року за ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, 3-я особа Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, про стягнення моральної шкоди за ст. 1173, 1174 ЦК України, в обґрунтування якого позивач вказував, що внаслідок порушення розумного строку розгляду судом справи № 699/268/15к, де він має статус обвинуваченого, йому спричинені страждання, які він оцінює в сумі 1 000 000 грн., оскільки він не погоджується із процесуальними рішеннями, прийнятими судом по даній справі, вважаючи такий суд неправомочним, посилаючись на те, що його численні заяви про відвід складу суду не задовольнялись.

Вивчивши матеріали позову ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

На підставі ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд в цьому сенсі зазначає, що за ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вчинені суддею (судом) процесуальні дії з розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони вчиняються чи ухвалюються.

Аналогічний правовий висновок був викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 8 травня 2018 року по справі № 521/18287/15-ц.

Отже, питання незгоди позивача із прийнятими процесуальними рішеннями суду вирішується у встановленому КПК України порядку відповідним судом, а не судом у позовному провадженні за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок був викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі № 489/5045/18.

Суд додає, якщо держава повинна була виплатити компенсацію стороні через помилку у відправленні правосуддя, саме у держави, а не у сторони справи має бути право притягнути суддю до цивільної відповідальності шляхом подання судового позову. Зазначений підхід однаково застосовний як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя.

Аналогічний правовий висновок був викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 757/43355/16-ц.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду були викладені у постановах, зокрема, від 29 травня 2019 року по справі № 489/5045/18.

Конституційний Суд України у пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Таким чином, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду були викладені у постановах, зокрема, від 2 жовтня 2019 року по справі № 815/110/16.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду справи та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Незгода із вчиненням (невчиненням) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд при цьому вказує, що приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду були викладені у постановах, зокрема, від 13 червня 2018 року по справі № 454/143/17-ц, від 21 листопада 2018 року по справі № 757/43355/16-ц.

Отже, у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» щодо заявлених ОСОБА_1 вимог слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають взагалі судовому розгляду, тому зазначені вимоги не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції.

Таким чином суд вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди через незгоду із прийнятими процесуальними рішеннями суду не можна розглядати за правилами будь-якого судочинства.

Враховуючи викладене вмотивування, поданий позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, 3-я особа Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, про стягнення моральної шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому суддя дійшов переконання про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі за даним позовом.

Керуючись ст. 186 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, 3-я особа Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею як така, що постановлена в судовому засіданні за відсутності учасників справи, та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга буде подана протягом 15 днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 24 лютого 2025 року.

Суддя Д. О. Козлов