Справа №735/1426/24р.
Провадження по справі 2/735/7/2025р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2025 року смт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Грушко О.П.

при секретарі - Хілько Н.В.

з участю позивача, представника позивача ОСОБА_1 , відповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 позовну заяву підтримали та пояснили, що позивач є приватним підприємцем і здійснює свою діяльність на Коропському ринку. В соціальній мережі Fасеbоок, на сторінці загальнодоступної групи КОРОП «ГРОМАДА» Чернігівська область з чисельністю підписників більше десяти тисяч, ОСОБА_4 виклала пост з прикріпленим фото, де були зображені позивач та його дружина, передувало даній публікації ще відео, яке відповідач видалила за годину до фото.

У публікації відповідач пише, що позивач є грубіяном, хамом, та самозакоханим індиком, який продає продукцію. Дані висловлювання є недостовірними та мають вагомий вплив на честь та гідність позивача, дану публікацію продивилась необмежена кількість осіб та були наявні коментарі, що впливають на емоційний стан позивача. 27 вересня 2024 року позивач звернувся із заявою до начальника ВП-1 Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області відносно даного інциденту, де пояснив, що публікація має негативний вплив не тільки на його особисту репутацію, але і на професійну, так як даний інцидент відбувався на робочому місці позивача, де відповідач не тільки зробила відео, пості у соціальній мережі, але і при покупцях обзивала нецензурними словами позивача, що негативно вплинуло на психологічно-емоційний стан позивача. А тому просять зобов`язати ОСОБА_4 спростувати поширену недостовірну інформацію відносно ОСОБА_3 , шляхом публікації у тому ж інтернет-виданні, де воно і було поширено, а саме у групі КОРОП *ГРОМАДА* Чернігівська область, визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_3 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію розповсюджену відповідачем у соціальній мережі Fасевоок, а саме у групі КОРОП «ГРОМАДА»* Чернігівська

область та стягнути з відповідача 20 тисяч гривень моральної шкоди, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я на фоні емоційного зриву та 50 тисяч гривень матеріальної шкоди, у зв`язку зі зменшенням клієнтів. Зустрічний позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю визнали факт розміщення відповідачкою оспорюваної публікації у соціальній мережі Fасевоок. Проте, позов не визнали. Пояснили, що відповідачка до 15.10.2024 року працювала прибиральницею та контролером в ПСК «Коропський ринок». Позивач торгує у павільйоні м`ясною продукцією. Неодноразово робила йому зауваження щодо неналежного утримання торгівельного місця там завжди брудно і неохайно. 27.09.2024 року вчергове зробила йому зауваження, на що він у відповідь почав виражатися до неї нецензурними словами. А тому просить суд, в порядку відшкодування моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_3 20000 грн.

Позов ОСОБА_3 зареєстровано в суді 30.09.2024 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 01.11.2024 року до суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на позов. Ухвалою суду від 04.11.2024 року даний відзив повернуто заявнику без розгляду. Вказана ухвала не оскаржувалася. 01.11.2024 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов, який ухвалою суду від 04.11.2024 року прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. 25.11.2024 року від ОСОБА_3 до суду надійшло «Доповнення та уточнення до відповіді на відзив до позову». Ухвалою суду від 26.11.2024 року зазначену заяву повернуто заявнику без розгляду. Вказана ухвала не оскаржувалася.

Заслухавши учасників, дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин.

В соціальній мережі Fасеbоок, на сторінці загальнодоступної групи КОРОП «ГРОМАДА» Чернігівська область, ОСОБА_4 розмістила фото ОСОБА_3 з дружиною, а також публікацію наступного змісту: «Пан ОСОБА_5 , не поважає людей і жінок, може принижувати жінку, обзивати її непристойними словами, вилищене, жирне, неприємне, особою важко назвати більше существо, але особа. Грубіян, хам, самозакоханий індюк, свиння яка продає людям продукти (м`ясо, сало). Просто бридко» (а.с. 18).

Згідно ст. 81 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України: Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

ОСОБА_4 як у підготовчому, так і в судовому засіданні визнала факт розміщення нею спірної публікації в соціальній мережі Fасеbоок.

За таких обставин, суд вважає даний факт доведеним.

Відповідно до ст. 277 ЦК України: Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію»: Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lingens v. Austria» зазначено, що суду необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання ні. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Проаналізувавши спірну публікацію, суд приходить до висновку, що дані, розміщені в ній, не є недостовірною інформацією, а повністю є оціночними судженнями, які неможливо довести або спростувати.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання публікації недостовірною інформацією та про спростування недостовірної інформації задоволенню не підлягає.

Верховний суд у постанові від 24.10.2018 року справа № 161/4052/16-ц (провадження № 61-7181св18) зробив наступний правовий висновок: Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їхньої правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі

скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи в тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та в такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Аналіз спірної публікації дає підстави для висновку, що в частині: « ОСОБА_6 … вилищене, жирне, неприємне, особою важко назвати більше существо, але особа. … самозакоханий індюк, свиння яка продає людям продукти (м`ясо, сало). Просто бридко» спірна публікація містить суб`єктивну думку автора, висловлену в брутальній, принизливій формі, що принижує гідність та честь ОСОБА_3 , і є підставою для покладення обов`язку відшкодувати завдану йому моральну шкоду.

При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку, що її сума має становити 4000 грн.

Позивачем ОСОБА_3 не було надано суду жодних доказів того, які доходи від підприємницької діяльності він мав до спірної публікації і які почав отримувати після неї, а також того, що ці доходи значно скоротилися.

Отже, позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

На підтвердження вимог зустрічного позову, в суді було допитано свідків.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_3 знає, він торгує м`ясом на ринку в Коропі. Наприкінці вересня 2024 року прийшла на ринок і зайшла у м`ясо-молочний павільйон. В цей час там відбувалася сварка між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Це було дуже голосно, ОСОБА_10 вживав нецензурну лайку в бік ОСОБА_4 . З якої причини почалася сварка їй невідомо.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 показала, що працює директором ПСК «Коропський ринок». 27.09.2024 року відбувся конфлікт між прибиральницею ринку ОСОБА_12 та підприємцем ОСОБА_13 . Останній пред`явив претензію прибиральниці щодо свого робочого місця і почався конфлікт. ОСОБА_3 висловлювався в бік ОСОБА_4 нецензурними словами. ОСОБА_3 завжди залишає брудним своє робоче місце, на відміну від інших підприємців. Після цього конфлікту, покупців у нього не поменшало.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 показала, що працює підприємцем на ОСОБА_15 ринку торгує продуктами на ринку, а також прибирає павільйон. Робоче місце ОСОБА_3 постійно брудне і неохайне. Про його конфлікт з ОСОБА_9 чула від знайомих. Сама свідком не була.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів правдивість показань свідків. Стороною позивача за первісним позовом суду не надано жодних доказів на спростування фактів, повідомлених свідками.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , висловлюючи нецензурні слова на адресу ОСОБА_4 , висловив свою суб`єктивну думку в брутальній, принизливій, непристойній формі, що принижує гідність та честь ОСОБА_4 , і це почули принаймні двоє чоловік, окрім самої ОСОБА_4 .

Отже, вимога ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 є обгрунтованою.

При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, суд враховує обставини її заподіяння. Так, образливі вислови були здійснені в павільйоні ринку, тобто в громадському місці і їх могли почути, крім свідків, інші особи. В той же час, суд враховує, що на відміну від ОСОБА_4 , яка здійснила образливу публікацію в соціальній мережі і її могло сприймати певний час невизначене коло осіб, ОСОБА_3 висловив образу усно, в приміщенні з обмеженою кількістю людей. З урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що сума компенсації моральної шкоди має становити 1000 грн.

Відповідно до ч. 12 ст. 265 ЦПК України: У разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України: Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ст. 141 ЦПК України: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Стороною позивача за первісним позовом суду надано докази сплати судового збору у сумі 3027,80 грн. Докази витрат на правничу допомогу або заяву про їх подання в подальшому, суду не надано. З трьох заявлених позовних вимог первісного позивача задоволено одну, частково. Грошові вимоги, заявлені у позові, задоволено на 4%. Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 121,08 грн. сплаченого судового збору.

Стороною позивача за зустрічним позовом суду надано докази сплати витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. Заперечень від первісного позивача щодо суми витрат не надходило. Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено на 5%. Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 300 грн.

Таким чином, на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати у сумі 178,2 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 16, 23, 201, 275-277, 297 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 100, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

В решті позову відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

В решті позову відмовити.

На підставі ч. 12 ст. 265 ЦПК України провести зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 178,20 (сто сімдесят вісім) гривень 20 копійок

Позивач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. П. Грушко