Справа № 368/874/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

За участі:

Заявник - ОСОБА_1

Представник заявника - адвокат Лисюк О.В.

Представник заінтересованої

Особи, - МО України - Овод А.П.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи, - ОСОБА_2 , Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство Оборони України, - про встановлення факту батьківства, суд, -

В С Т А Н О В И В :

04.06.2026 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи, - ОСОБА_2 , Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіоанльного управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство Оборони України, - про встановлення факту батьківства, в прохальній частині якої заявник просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти дану заяву до розгляду та задовольнити її.

2. Встановити факт батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

3. Внести зміни до актового запису № 1 від 10.08.2001 складеного виконавчим комітетом Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказавши, що його батьком є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, все інше залишити без змін.

4. Викликати та допитати у якості свідків:

- ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_2 ;

5. Судові повістки направляти мені за номером телефону: НОМЕР_3 .

Вимоги, викладені в прохальній частині заяви, заявник в мотивувальній частині заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права:

- Він, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1999 року і по сьогодні проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_2 .

Відповідно до Довідки, виданої Старостою Халчанського старостинського округу від 25 березня 2024 року № 21, ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 з 1999 року по даний час.

Від спільного проживання у них народилося троє дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Мати дітей - ОСОБА_2 народження дітей зареєструвала.

Оскільки з матір`ю дітей у зареєстрованому шлюбі він не перебував, запис про батька дітей у свідоцтво про їх народження та у Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою їх матері, і батьком записано ОСОБА_8 , тобто, - Ім`я та по батькові його, а прізвище матері, - дітей.

Разом з матір`ю дітей - ОСОБА_2 вони спільно виховували та ростили їхніх дітей і піклуються про них і по сьогодні. Ведуть спільне господарство та намагаються створити всі умови для того, щоб діти не знали ні в чому потреби.

У зв`язку із фінансовими труднощами та роботою він не спішив вносити зміни щодо батьківства в свідоцтво про народження їхніх дітей.

Проте, - ІНФОРМАЦІЯ_4 його старший син, - ОСОБА_3 , - загинув, обороняючи державу в складі Збройних Сил України, а він так і не встиг внести зміни щодо свого батьківства в його свідоцтво про народження.

За життя ОСОБА_3 визнавав його батьком. Навіть в своїх особистих даних, - ОСОБА_3 під час заповнення форми в особову справу військового, у графу про батька вписав його дані: «...батько: ОСОБА_1 , 1969 р.н,.,».

Факт мого батьківства підтвердить і мати ОСОБА_3 , - його ивільна дружина - ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 4 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Таким чином, він, як батько дитини, яка загинула під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, - не може реалізувати своє право на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно зі п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 128, ч. 1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Частиною 1 ст. 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. У пункті 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125,130 Сімейного кодексу України.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Він не подавав іншої позовної заяви до суду з тим самим предметом та з тих самих підстав, що зазначені вище.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 125,128, 130 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 315, ст. 319 ЦПК України, - позивачі просять задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

04.06.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/874/24, провадження № 2 - о/368/42/24.

12.07.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 315, 316, 318 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку окремого провадження, призначено справу до слухання на 11 год. 00 хв. 31.07.2024 року.

17.07.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання від представника Міністерства Оборони України, - про закриття провадження у справі, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває справа № 368/874/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення.

Заявник просить суд:

- встановити факт батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , вказавши, що його батьком є ОСОБА_1 , все інше залишити без змін.

Метою звернення до суду в цій справі ОСОБА_1 визначив можливість реалізації права на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 .

В ухвалі про відкриття провадження суд вирішив здійснювати розгляд даної справи в порядку окремого провадження.

Проаналізувавши заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи, Міністерство оборони України, на підставі ст.ст. 2, 43, 255, 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завчасно до дати судового засідання, подало це клопотання про закриття провадження, яке мотивоване наступним.

Згідно з абз. 9 п. 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

За змістом п. 57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, для розгляду питань про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану».

Згідно з додатком 5 до вищезгаданого порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 4 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», наступний:

- документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни),

- рішення суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин,

- документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

Отже, вирішення питань про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації належить до повноважень комісій при районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, для отримання відстрочки від призову на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військовозобов`язаний передусім має надати документи, що підтверджують родинні зв`язки із близьким родичем, який загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою».

Із заяви ОСОБА_1 випливає, що він не перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , тому у свідоцтві про народження ОСОБА_9 відомості про батька записано за вказівкою матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, «Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану».

При цьому, ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Так само, за змістом п. 15 глави І розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за спільною заявою батьків про державну реєстрацію народження.

Тобто, законодавством України передбачено, що чоловік, який не перебуває у шлюбі, але бажає визнати походження дитини від себе, може після народження дитини подати відповідну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Водночас, право визнати себе батьком дитини не обмежене віком.

Відзначимо, що посилання ОСОБА_1 на ч. 3 ст. 128, ч. 1 ст. 130 Сімейного кодексу України і окремі висновки Пленуму Верховного Суду України, як підставу для звернення до суду із заявою в цій справі, є неналежним, адже стосується виключно випадків смерті особи, яку заявник вважає батьком.

Іншими словами, таке обґрунтування не стосується обставин даної справи, адже із заявою про визнання походження ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_1 , який і вважає себе батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, «Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав».

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, від 18.12.2019 у справі № 370/2898/16-ц, від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отож, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства.

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Отже, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

З цього випливає, що ОСОБА_1 мав можливість отримати необхідний документ, що підтверджує родинний зв`язок з ОСОБА_10 , у позасудовому порядку, а саме: шляхом звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, провадження у даній справі має бути закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, адже заява ОСОБА_1 не підлягає судового розгляду через існування позасудового порядку встановлення відповідного юридичного факту.

На підставі вищезазначеного, - представник третьої оби просив суд винести судове рішення у виді ухвали на підставі якого:

- закрити провадження у даній справі № 368/874/24 за заявою ОСОБА_1 .

31.07.2024 року в слуханні справи оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 18.09.2024 року.

17.09.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшли додаткові пояснення третьої особи, - Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіоанльного управління Міністерства юстиції (м. Київ), наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться справа № 368/874/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.

У своїй заяві позивач просить встановити факт того, що громадянин України ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 проте, не зазначено мети встановлення даного факту , чим порушено вимоги статті 318 ЦПК України.

Відповідно до статті 130 Сімейного кодексу України, встановлення факту батьківства суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком дитини.

Оскільки з поданої позовної заяви вбачається, що заявником по справі є сам батько, то в даному випадку встановлення факту батьківства щодо померлої дитини не передбачено нормами чинного законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 130 Сімейного кодексу України заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України.

До таких осіб належать:

- матір дитини;

- опікун, піклувальник дитини;

- особа, яка утримує та виховує дитину;

- сама дитина, яка досягла повноліття;

Відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Таким чином, у розгляді справи щодо встановлення факту батьківства має бути відмовлено, оскільки відповідно до статті 130 Сімейного кодексу України встановлення факту батьківства за рішенням суду можливо лише у разі смерті батька дитини, факт батьківства якого підлягає встановленню або оголошення його померлим.

18.09.2024 року в слуханні справи оголошено перерву до 12 год. 00 хв. 22.10.2024 року.

18.09.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло письмове клопотання представника заявника ОСОБА_1 , - - адвоката Лисюк О.В., наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 368/874/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство Оборони України, про встановлення факту батьківства.

Предметом даного позову є встановлення факту батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До позовної заяви у якості доказу було надано копію запису про батька з особової справи військового ОСОБА_3 , яку покійний ОСОБА_3 заповнював під час його мобілізації до лав З СУ у ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свої особисті дані ОСОБА_3 , під час заповнення форми в особову справу військового, у графу про батька вписав «...батько: ОСОБА_1 , 1969 р.н.».

Вважає, що дана інформація та документи мають важливе значення для повного, всебічного розгляду справи та вирішення предмету позову.

На підставі, вищевикладеного, керуючись статтями 76-86 ЦПК України, - представник заявника просить суд винести судовек рішення у виді ухвали, на підставі якого:

- Витребувати, у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали особової справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

10.10.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла уточнена заява ОСОБА_1 , наступного змісту:

- Він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1999 року по сьогодні проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_2 .

Відповідно до Довідки, виданої Старостою Халчанського старостинського округу від 25 березня 2024 року № 21, ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 з 1999 року по даний час.

Від спільного проживання у них народилося троє дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Мати дітей - ОСОБА_2 народження дітей зареєструвала.

Оскільки з матір`ю дітей у зареєстрованому шлюбі він не перебував, запис про батька дітей у свідоцтво про їх народження та у Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою їх матері, і батька дитини записано як « ОСОБА_8 » ( ім`я та по батькові Позивача - ОСОБА_11 ), а прізвище дитини « ОСОБА_12 » записано прізвище матері « ОСОБА_12 ».

Разом з матір`ю дітей - ОСОБА_2 вони спільно виховували та ростили спільних дітей і піклуємються про них і по сьогодні. Ведуть спільне господарство та намагаються створити всі умови для того, щоб діти не знали ні в чому потреби.

У зв`язку із фінансовими труднощами та роботою він не спішив вносити зміни щодо батьківства в свідоцтво про народження своїх дітей.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_4 його старший син - ОСОБА_3 , загинув обороняючи державу в складі Збройних Сил України, а він так і не встиг внести зміни щодо свого батьківства в його свідоцтво про народження.

За життя ОСОБА_3 визнавав його своїм батьком. Навіть в свої особисті дані ОСОБА_3 під час заповнення форми в особову справу військового, у графу про батька він вписав мої дані: «...батько: ОСОБА_1 , 1969 р.н...».

Окрім цього, факт його батьківства підтвердить і мати ОСОБА_3 , - його цивільна дружина - ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст.135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття, або особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. У пункті 9 вказаної постанови зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06/2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до частин другої, сьомої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

У судовому порядку можуть бути встановлені, також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справ у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Слід зауважити, що Позивач звертався до Кагарлицького районного суду Київської області із заявою про встановлення факту батьківства відносно свого сина ОСОБА_3 .

Проте, ухвалою від 10.04.2024 року у справі № 368/550/24 Кагарлицький районний суд Київської області відмовив Позивачу у відкритті окремого провадження відповідно до приписів частини четвертої статті 315 ЦПК України, так як з поданої заяви про встановлення факту батьківства вбачається спір про право, який вирішується в позовному провадженні, де позовна заява повинна відповідати вимогам ст. 175 та 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку Тс мобілізацію», від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропалі безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганськії областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Таким чином, він, як батько дитини, яка загинула під час забезпечення національно безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час ді воєнного стану, має право на звільнення від призову на військову службу під ча мобілізації, на особливий період, проте своє право реалізувати не може, так як запис у Свідоцтві про народження його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , здійснено зі слів матері, і він у документі як батько дитини не вписаний.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Він не подавав іншої позовної заяви до суду з тим самим предметом та з тих самих підстав, що зазначені вище.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 128, 135 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України, - позивач просить винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти уточнену позовну заяву до розгляду та задовольнити її.

2. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини.

3. Викликати та допитати у якості свідків:

- ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_5 , яка проживає за адресою-, АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_2 ;

4. Судові повістки направляти Позивачу за номером телефону: НОМЕР_3 .

22.10.2024 року в слуханні справи оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 07.11.2024 року в зв`язку з витребуванням доказів.

07.11.2024 року слухання справи відладено на 09 год. 00 хв. 04.12.2024 року в зв`язку з письмовим клопотанням представника заявника.

04.12.2024 року справа знята з розгляду в зв`язку з відсутністю енергопостачання приміщення Кагарлицького районного суду Київської області, призначено наступне судове засідання на 15 год. 00 хв. 27.01.2025 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 27.01.2025 року, представник заявника, - ОСОБА_1 , - адвокат Лисюк О.В. своє клопотання про витребування доказів від 18.09.2024 року, - підтримала та просила його задовольнити.

В судовому засіданні, яке відбулося 27.01.2025 року, заявник ОСОБА_1 , - підтримав клопотання свого представника.

В судовому засіданні, яке відбулося 27.01.2025 року, заінтересована особа, - ОСОБА_2 , - підтримала клопотання представника заявника про витребування доказів.

В судовому засіданні, яке відбулося 27.01.2025 року, представник заінтересованої особи, - Міністерства Оборони України, - Овод А.П., - проти клопотання представника заявника, - не заперечував.

В судове засідання, яке відбулося, 27.01.2025 року, представник заінтересованої особи, - Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - в матеріалах справи міститься письмова заява клопотання зінтересованої особи, в якій заінтересоавна особа просить суд слухати справу без участі її представника.

В судове засідання, яке відбулося, 27.01.2025 року, представник заінтересованої особи, - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство Оборони України, - не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - в матеріалах справи міститься письмова заява клопотання зінтересованої особи, в якій заінтересоавна особа просить суд слухати справу без участі її представника.

Суд, вислухавши клопотання представника заявника про витребування доказів, вислухавши думку інших учасниів процесу (зявника, заінтересованих особу, представника заінтересованої особи), які не заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання (необхідності та можливості витребування доказів), приходить до висновку щодо задоволення клопотання, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює відл імені особи, яку він представляє, її процесуальні права на обов`язки.

Відповідно, представник заявника, - адвокат Лисюк О.В., яка належним чином представляє в суді права та інтереси заявника, - користується процесуальними правами та обов`язками, які має особа - позивач, а саме, - має процесуальні права та обов`язки, які передбачені сторони у цивільному процесі, які врегульовано ст.ст. 43, 44, 48, 49 ЦПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Відповідно, в даному випадку представник заявника адвокат Лисюк О.В. має право заявляти клопотання про витребування доказів.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України дані (які мають значення для встановлення істини по справі) встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на вищевказану норму права, - представник позивача, - адвокат Лисюк О.В., як учасник справи, - має право подавати клопотання про витребування доказів, так як суд вважає, що докази, клопотання щодо яких заявлено представником позивача, - мають істотне значення для справи.

Також суд зазначає, що клопотання представника заявника відповідає вимогам, які зазначені в ч. 2 ст. 84 ЦПК України та подано у процесуально дозволені строки.

Згідно ч. 3 ст. 84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Відповідно, - вищевказаною нормою процесуального права законодавцем передбачено юридичний механізм для суду задля задоволення клопотання сторони про витребування доказів, - а саме, - шляхом винесення ухвали суду про витребування доказів, яка обов`язкова до виконання на всій території Держави Україна.

Суд зазначає також наступне:

Предметом розгляду в даній справі є встановлення факту батьківства заявника, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До заяви у якості доказу було надано копію запису про батька з особової справи військового ОСОБА_3 , яку померлий ОСОБА_3 заповнював під час його мобілізації до лав ЗСУ у ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свої особисті дані ОСОБА_3 , під час заповнення форми в особову справу військового, у графу про батька вписав «...батько: ОСОБА_1 , 1969 р.н.».

Суд вважає, що дана інформація та документи мають важливе значення для повного, всебічного розгляду справи та вирішення предмету розгляду в даному цивільному провадженні.

Проте, суд вважає, що в порядку витребування доказів слід витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 не оригінал матеріалів особової справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , - а належним чином завірену копію такої справи.

Згідно ч. 6 ст. 84 ЦПК України будь яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 43, 44, 48, 49, 76, 84, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260, 261, 263, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання про витребування доказів, яке подане представником заявника, - адвокатом Лисюк Оксаною Василівною, - - задовольнити.

Витребувати у заінтересованої особи, - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_3 ), наступні документи:

- належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_3 ), в строк до 14 год. 00 хв. 20.02.2025 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області (09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3), належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвала окремо від остаточного рішення суду першої інстанції в даній справі (ухвали, рішення) на підставі ч. 1 ст. 353 ЦПК України, - оскарженню не підлягає, на неї в порядку ч. 2 ст. 353 ЦПК України може бути подане заперечення, яке включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О.В. Закаблук