справа № 274/8889/24
провадження № 2/0274/2077/24
Р ішення

Іменем України

17.02.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Ніколайчук О.І., в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом -

в с т а н о в и в :

Позивач, інтереси якої представляє адвокат Григоришина В.В. звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить:

- визначити, що частка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 2,3565 га, кадастровий номер :10:000:7289, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, Райгородоцька сільська рада, становить 1/2 частину даної земельної ділянки;

- визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 2,3565 га, кадастровий номер :10:000:7289, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частку земельної ділянки площею 2,3565 га, кадастровий номер :10:000:7289, розташовану за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, Райгородоцька сільська рада. 02.10.2024 року позивачка звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку вищевказаної земельної ділянки, проте у видачі свідоцтва було відмовлено.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3290/02-31 від 02 жовтня 2024 року позивачці було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3565 га, розташовану за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, Райгородоцька територіальна громада (раніше - Райгородоцька сільська рада), після смерті її чоловіка, у зв`язку з тим, що в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 28.08.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, вказано що дана земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить двом співвласникам, тобто не визначена частка померлого.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому маймо про реєстрацію права власності №26140380 від 28.08.2014, земельна ділянка площею 2,3565 га, цільове призначення якої землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер :10:000:7289, розташована за адресою: Житомирська область. Бердичівський район, Райгородоцька сільська рада, належить на праві спільної сумісної власності двом співвласникам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без визначення розміру часток.

Зазначене стало підставою для звернення до суду із позовною заявою.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.22 - 23).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 29.01.2025 року закрито підготовче засідання ( а.с.49).

Представник позивачки в судове засідання не з"явилася, на адресу суду спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Від представника Райгородоцької сільської ради 19.11.204 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить суд прийняти рішення за наявними матеріалами справи ( а.с. 28-29).

Від третьої особи ОСОБА_2 05.12.2024 року надійшла заява про визнання позовних вимог ( а.с. 38).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , 02.1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Брусилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №21 (а.с. 12).

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 від 16.6.1979 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частку земельної ділянки площею 2,3565 га, кадастровий номер: :10:000:7289, розташовану за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, Райгородоцька сільська рада. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26140380 від 28.08.2014, номер запису про право власності: 6823272, земельна ділянка площею 2,3565 га, цільове призначення якої землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер :10:000:7289, розташована за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, Райгородоцька сільська рада, належить на праві спільної сумісної власності двом співвласникам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без визначення розміру часток (а.с.15-18).

02.10.2024 року позивачка звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку вище вказаної земельної ділянки. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3290/02-31 від 02.10.2024 року позивачу було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3565 га, розташовану за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, Райгородоцька територіальна громада (раніше - Райгородоцька сільська рада), після смерті чоловіка, у зв`язку з тим, що в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 28.08.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, вказано що дана земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить двом співвласникам, тобто не визначена частка померлого (а.с.14).

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 немає ( а.с. 45).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1ст. 317 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За положеннями статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної і (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, її спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної вільності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

За правилами ст.1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судому постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження

№ 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Судові витрати залишити за позивчкою .

Керуючись ст. 12-13,76-81,89, 211,247,258,263-265,268,354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 2,3565 та, кадастровий номер :10:000:7289, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2025 року

Суддя : Т.М. Вдовиченко