Справа № 635/5183/19
Провадження №2/635/524/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року смт.Покотилівка Харківського району

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Лук`яненко С.А.,

секретар судового засідання Пальчук Е.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 до Харківськогоь районного суду Харківської області звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до ОСОБА_1 , яким просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 13291,12 грн., з яких за період з 01.09.2015 по 30.04.2019 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 6183,12 грн. За період з 01.05.2014 року по 30.04.2019 року заборгованість за послуги з централізованого водовідведення у розмірі 5296,01 грн., інфляційні витрати 1426,60 грн.; 3% річних від простроченої суми 385,71 грн. судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV (який діяв до до 01.05.2019), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також згідно вимог ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання договору. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі -Правила), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, не пізніше 20 числа наступного місяця Як вказує представник позивача, в порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, передбаченого Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил №630 відповідач неналежним чином виконувала зобов`язання з оплати наданих послуг. У підсумку за відповідачем утворилася вищезазначена заборгованість, яка не погашена в добровільному порядку.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.08.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

08 жовтня 2019 року відповідачем подано відзив на позов. Заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду. Позивач помилково назвав її споживачем послуг з центрального водопостачання та водовідведення за те, що вона формально зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 12.04.2006 року з батьками ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_3 . Фактично вона за вказаною адресою не проживала і споживачем послуг не була. Раніше вони проживали в АДРЕСА_2 . Між її батьками склалися неприязнені стосунки, він сам переїхав до нової квартири, не залишив ключа і перешкоджав їй і матері проживати в новій квартирі. У 2008 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання їх втративши ми право користування житловим приміщенням, внаслідок чого вони подали зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. 21.10.2010 року їх позов був задоволений, а у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вказане рішення судом апеляційної інстанції було залишено без змін. 28.03.2011 року було проведено примусове вселення у вказану квартиру, проте ОСОБА_2 01.05.2011 року знову змінив замок і в квартиру їх не пустив. Повторне вселення вони не здійснили, так як втратили виконавчий лист.03.09.2010 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 і продовжувала проживати з ним і матір`ю в старій квартирі в с.Фрунзе Харківського району, де сплачували за комунальні послуги. Спроби самостійно вселитися в квартиру в смт.Пісочин не вдалися, ОСОБА_2 всіляко їм перешкоджав у цьому. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 24.04.2014 року був отриманий дублікат виконавчого листа про вселення у квартиру і 23.12.2014 року було відкрите виконавче провадження. У зв`язку з тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину, вона почала мешкати в АДРЕСА_3 , де проживала її мати зі своїм чоловіком. Так як позивачка побоювалась за свою дитину, тому не починала примусове вселення до квартири в с.Пісочин. Крім того, її чоловік ОСОБА_4 23.03.2015 року придбав у власність квартиру АДРЕСА_4 , де її сім`я зареєстрована і проживає, сплачує за комунальні послуги. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні позову.

18.10.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, з посиланням на те, що сплив строків позовної давності не є підставою для припинення зобов`язання, відповідач не надала доказів, що підтверджують ненадання їй послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, а також доказів того, що вона не є споживачем наданих послуг і відсутність зобов`язань по сплаті за надані послуги. Із заявою про відмову від користування послугами до КП «Харківводоканал» вона не зверталася. У відповідача існує зобов`язання по сплаті за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які підтверджуються доказами у справі, одним з яких є реєстрація за місцем проживання. Відповідачем не надано доказів не проживання за вказаною адресою, документи, що додані до відзиву за періодом не стосуються предмету спору. За таких обставин позовні вимоги просить задовольнити.

29.10.2019 року відповідачем надані заперечення на відповідь на відзив, в яких вона зазначила, що відсутній доказ цивільної відповідальності відповідача, так як відсутній відповідний договір позивача з відповідачем, а отже вона ніякого договору не порушувала. Вона подала до суду докази формальної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з чого випливає висновок, що вона не була споживачем і не користувалася послугами з централізованого водопостачання і водовідведення.

01.11.2019 року представником позивача були надані пояснення на заперечення на відзив, в яких він зазначив, що відповідно до ст..6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Підтвердження факту проживання особи за конкретною адресою надано лише одному органу реєстрації місця проживання. Таким чином законодавцем врегульовано процедуру та необхідність вчинення певних дій у разі зміни місця проживання, а тому твердження відповідача про формальну реєстрацію є безпідставними. Нарахування за особовим рахунком здійснюються відповідно до п.21 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води та водовідведення-з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.09.2014 року і на день звернення до суду 08.07.2019 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з ДМС про реєстрацію місця проживання особи, копією довідки виконавчого комітету Пісочинської селищної ради №3740 від 01.11.2018 року. За цією ж адресою була зареєстрована її донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я відповідачки, за адресою: АДРЕСА_1 , існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2015 по 30.04.2019 у розмірі 6183,12 грн., та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2014 по 30.04.2019 у розмірі 5296,01 грн.

У відповідності до довідки виконавчого комітета Пісочинської селищної ради №5615 від 06.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 з 12.04.2006 року, ОСОБА_6 з 12.04.2006 року по 02.08.2019 року, ОСОБА_1 з 12.04.2006 року по 30.08.2019 року, ОСОБА_5 з 24.09.2014 року по 30.08.2019 року.

Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно достатті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідач не відмовлялася від послуг водопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідача свідчить про її волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги водопостачання і водовідведення вона отримувала.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

При цьому ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 цього кодексу визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року (втратив чинність 01.05.2019) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 6 ч.1 ст. 20 цього Закону визначено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, яка введена в дію з 10.06.2018, визначено, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 6 ч.1 ст.7 цього Закону визначено, що на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 року споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з абз.2 п.11, п. 18 Правил, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п.п.2 п. 17 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, споживач зобовязаний повiдомляти виконавця про осiб, строк тимчасового проживання яких у квартирi (будинку садибного типу) перевищив мiсяць, а також протягом мiсяця про змiни, що вiдбулися у станi пiдсобного господарства i санiтарно-технiчного та iнженерного обладнання (за умови проведення розрахункiв за наданi послуги згiдно з нормативами (нормами) споживання)

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає висновку Верховного Суду України, висловленому у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

Аналогічний правовий висновок визначений в поставнові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року по справі № 712/8916/17.

Оскільки ОСОБА_1 була зареєстрована у спірний період за вищевказаною адресою, користувалась послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідних документів, що остання не проживає за вказаною адресою не було надано позивачу, від надання послуг не відмовлялася, відсутні прилади обліку, нарахування здійснювались відповідно до законодавства на кількість зареєстрованих осіб та відповідно до встановлених норм споживання, як передбачено п.21 Правил,відповідно до якого, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Відповідачка заперечує факт проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надала такі документи: копію рішення Харківського районного суду Харківської області від 21.10.2010 року про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до вказаної квартири; копію скарги начальнику управління державної виконавчої служби ГУЮ у Харківській області від 14.08.2012 року, копію довідки Пісочинського ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області щодо реєстрації заяви ОСОБА_7 від 27.05.2011 року про те, що її батько змінив вхідний замок на вхідних дверях на квартиру і не залишив їй ключ, акти обстеження депутата Пісочинської селищної ради від 18.06.2011 і 25.06.2011 року про те, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 змінив замки і не пускає у квартиру дружину ОСОБА_3 , лист начальника Харківського РВ ГУМВС в Харківській області від 25.08.2011 року щодо відповіді на звернення щодо протиправних дій ОСОБА_2 , лист голови Спілки ветеранів Афганістану Харківського району Харківської області від 25.09.2011 року; заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до відділу державної виконавчої служби Харківського РУЮ в Харківській області від 15.02.2012 року та 01.11.2011 року про вселення; копію скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на дії державного виконавця від 28.04.2012 року; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2011 року, копію ухвали Харківського районного суду Харківської області від 24.04.2014 року про видачу дубліката виконавчого листа про усунення перешкод у користуванні квартирою і вселення та копію виконавчого листа, виданого 01.12.2014 року.

Крім того, відповідачкою надано довідки виконавчого комітету Кулинічівської селищної ради №490 від 11.03.2005 року про склад сім`ї і проживання відповідачки і її батьків по АДРЕСА_2 , копії квитанцій за комунальні послуги за грудень 2010 , квітень 2010 року, за лютий 2011 року, серпень 2010 року, вересень 2011 року, Акт депутата Кулиничівської селищної ради від 18.10.2010 року про місце проживання ОСОБА_3 , копію свідоцтва про шлюб 03.09.20211 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , виписки із медичної карти ОСОБА_5 , копію договору купівлі-продажу від 23.03.2015 року і копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_4 , довідку про реєстрацію ОСОБА_5 .

Проаналізувавши надані відповідачем документи, суд дійшов такого висновку.

Як зазначає відповідач, вона фактично не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , проте не підтверджено відповідними доказами її інше місце проживання, як це передбачено нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у відповідних редакціях та абз.3 п. 29 Правил, відповідно до якого, споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Надані відповідачкою вищевказані документи не стосуються спірного періоду. Так позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2015 року по 30.04.2019 рік та за послуги із централізованого водовідведення за період з 01 травня 2014 року по 30 квітня 2019 року. В той час відповідачка була зареєстрована у квартирі з 12.04.2006 року по 30.08.2019 року та 24.09.2014 року зареєструвала в квартирі свою доньку ОСОБА_5 , на ім`я відповідачки відкритий абонентський особовий рахунок № НОМЕР_1 . Доказів того, що вона проживала у спірний період за іншою адресою матеріали справи не містять.

Таким чином суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення обґрунтованими.

Стосовно застосування до вимог позивача строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з статтею 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу ч.ч.2-4 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся до суду 08.07.2019 року, отже позов підлягає задоволенню в межах позовної давності з 08 липня 2016 року.

Відповідно до зведеної картки абонента ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , позивачем був здійснений перерахунок заборгованості в межах строків позовної давності за період з 01.07.2016 року по 30.04.2019 року. Відповідно до наданого розрахунку, з яким погоджується суд, заборгованість відповідача з водопостачання складає 5207,31 грн., заборгованість за водовідведення складає 3627,55 грн.

З урахуванням зазначеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання в сумі 5207,31 грн. та з централізованого водовідведення в сумі 3627,55 грн.

Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідач суму боргу з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1426,60 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 385,71 грн.

В судовому засіданні досліджувався розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, з якого вбачається що нарахування здійснювалась на загальну суму боргу за всі комунальні послуги, що не відповідає методиці нарахувань.

Послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги » є окремими послугами та мають характер щомісячних зобов`язань.

Методикою розрахунку передбачено визначення розміру інфляційних втрат шляхом перемноження усіх місяців за всі роки на індекс інфляції, з подальшим складанням щомісячних розрахунків в загальну суму.

Якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Три відсотка річних розраховується за формулою S x D x 3 : 100 : 365 днів у році, де:S-сума простроченого зобов`язання, D-кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання.

Таким чином 3% річних нараховуються на щомісячну заборгованість на кількість прострочених днів починаючи з 21 числа наступного місяця після виникнення боргу до дати погашення з подальшим складанням в загальну суму.

В той час належного розрахунку 3% річних і інфляційних втрат позивачем не надано, а зазначено лише загальну суму нарахувань, що є підставою відмови в задоволені цих вимог.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 5207,31 грн., за послуги з централізованого водовідведення у розмірі 3627,55 грн., а разом 8834,86 грн. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1276,89 грн. (8834,86х100/13291,44=66,47%, 1921/100х66,47=1276,89).

В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати в розмірі 644,1 грн.(1921-1276,89=644,11) покласти на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 171, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2016 року по 30.04.2019 року у сумі 8834 (вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) гривень 86 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір у сумі 1276 (одна тисяча двісті сімдесят шість) гривень 89 копійок.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь держави судовий збір у сумі 644 (шістсот сорок чотири) гривні 11 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:Комунальне підприємство «Харківводоканал», код ЄДРПОУ: 03361715, місцезнаходження: 61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2.

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 21.02.2025 року.

Суддя С.А.Лук`яненко