Номер провадження 2/725/1987/24
19.02.2025 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці
головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.
при секретарі Рогатинович А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-
У жовтні 2024 року позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.
Посилалась на те, що з 11.11.2025 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.03.2019 було розірвано.
Під час шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із нею.
15.01.2019 Першотравневим районним судом м.Чернівці видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.
До квітня 2020 року ОСОБА_2 добровільно сплачував аліменти щомісяця. Однак з квітня 2020 року відповідач рішення суду не виконує, у зв`язку із чим у нього за період з квітня 2020 року по червень 2024 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 67 760грн. 50коп., яка станом на жовтень 2024 року становить 72 554,50грн.
Вважає, що відповідач має нести відповідальність передбачену законом, а саме сплатити пеню за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року у розмірі 72 554,50грн.
Просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення аліментів у розмірі 72 554,50грн.
18.02.2025 представник позивачки адвокат Чорна С.О. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомив та відзиву на позов, жодних заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подав.
Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивачки не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи те, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18 березня 2019 року розірвано (а.с.8).
Від вказаного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.6).
15.01.2019 Першотравневим районним судом м.Чернівці видано судовий наказ (№725/6886/18), яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).
10.07.2024 державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу №725/6886/18.
Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.08.2024, виданого державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антишиною Г.М., у відповідача ОСОБА_2 за період з квітня 2020 року по червень 2024 року існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 67 760,50грн. (а.с.12-17).
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Частиною 1 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
При цьому, відповідно до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахування аліментів банком. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
З системного аналізу наведеного вбачається, що в даному випадку діє презумпцією вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, у зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених ст. 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки, зокрема за наслідками судового розгляду даного спору судом не встановлено належними і допустимими доказами, що прострочення сплати аліментів стало можливим через несвоєчасну виплату відповідачеві заробітної плати чи пенсії, що мало місце неправильне перерахування аліментів банківськими установами, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав вважати, що вина відповідача у справі в прострочення сплати аліментів відсутня, а тому приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені в порядку ст.196 СК України.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зазначила, що у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) питання стягнення пені зі сплати аліментів вирішено аналогічно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, проте, помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.
При цьому, відповідно до частини ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За загальним правилом умовою застосування юридичної відповідальності є винна протиправна поведінка особи. Стягнення неустойки можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, наприклад, у зв`язку з її ухиленням від сплати аліментів, розшуком, перебуванням за кордоном тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за період з квітня 2020 року по червень 2024 року допустив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 67 760,50грн.
Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений виконавцем у розрахунку від 12.08.2024 і який не спростований будь-якими належними та допустимими доказами.
Частиною 2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй постанові Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006р. суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Відповідно до коментованої статті відповідальність платника не настає, якщо заборгованість за аліментами утворилася не з його вини. В СК України не визначено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, в даному випадку слід звернутися до норм цивільного законодавства (ст. 8 СК України), які визначають підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Статтею ст.617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Таким чином, тяжка хвороба платника аліментів, наявність важко хворого члена сім`ї боржника, або наявність іншої неповнолітньої дитини, яких боржник зобов`язаний утримувати тощо не може розглядатися як підстава звільнення його від відповідальності.
Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних доказів щодо наявності у нього об`єктивних причин, за яких він не міг виконувати належним чином своїх зобов`язань по сплаті аліментів.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 67 760грн. 50коп.
При цьому суд виходить із розрахунку державного виконавця, згідно якого у ОСОБА_2 за період з квітня 2020 року по червень 2024 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 67 760,50грн.
Згідно вимог ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення з винної особи неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Враховуючи те, що позивачкою не надано належних доказів щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів за період з квітня 2020 року по жовтнь 2024 року у заявленому нею розмірі (72 554,50грн.), суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.19,81,141,258-260,263-265 ЦПК України, ст.180,182,185,187,194-196 Сімейного Кодексу України,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 67 760 (шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят)грн. 50коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять)грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич