441/2808/24 2/441/225/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.02.2025 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Лихоносової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі - ТОВ «ФК «Пінг-Понг») в особі представника Ланового Є.М., 13.11.2024 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 52 842 грн. 81 коп. боргу за договором про споживчий кредит № 100117818 від 18.03.2021 (далі кредитний договір). Позов обґрунтовує тим, що 18.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 100117818, згідно умов якого Товариство строком на 30 днів, надало відповідачу 15 000 грн. 00 коп. фінансового кредиту зі сплатою відсотків за користування ним, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед ТОВ «Мілоан» виникла заборгованість, що 29.07.2021 між останнім та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 05Т, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 100117818 від 18.03.2021 перейшло до «Діджи Фінанс», а останнє, в свою чергу, 24.01.2022 на підставі договору факторингу №1/15, право грошової вимоги за спірним договором відступило позивачу, сума заборгованості на 13.11.2024 (час звернення до суду з позовом) складає 52 842 грн. 81 коп. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Ухвалою судді від 18.11.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 11).

Представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг» Лановий Є.М. у клопотанні від 17.12.2024 просив про розгляд справи за його відсутності та задоволення вимог (а.с. 29).

Відповідач у заяві від 04.12.2024 просить відмовити у позові з підстав пропуску строку позовної давності, окрім цього зазначив, що дійсно 18.03.2021 в електронній формі уклав з ТОВ «Мілоан» кредитний договір № 100117818, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 15 000 грн. шляхом переказу коштів на його картковий рахунок, що до 11.05.2021 користувався кредитними коштами, для пролонгації строку кредитування сплачував комісію, проценти та частково заборгованість за кредитом, а 11.05.2021 сплативши черговий платіж, повністю припинив повернення кредитних коштів, суму заборгованості за кредитним договором не оспорює. У судове засідання 12.02.2025 не з?явився, у заяві від 11.12.2024 просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 19-23).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Із копії договору про споживчий кредит № 100117818, із матеріалів справи убачається, що 18.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 100117818, за умовами якого Товариство строком на 30 днів, надало відповідачу 15 000 грн. 00 коп. фінансового кредиту шляхом переказу коштів на його картковий рахунок, а відповідач зобов?язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Згідно платіжного доручення № 26071374, ТОВ «Мілоан» 18.03.2021 перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 15 000 грн. на його кредитний рахунок № НОМЕР_1 згідно договору № 100117818.

Відповідно до п. 1.2, 1.3 кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 18.03.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 17.04.2021.

Згідно п. 1.5 кредитного договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов?язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4 500 грн. в грошовому виразі та 365 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у пп. 1.5.1-1.5.2 договору.

Комісія за надання кредиту 0.00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 кредитного договору).

Процентна ставка в розмірі 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом нараховується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3 договору (п. 1.5.2 кредитного договору).

За положеннями п. 1.6 кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та застосовується у випадку продовження строку кредитування вказаного в п. 1.3 договору на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 договору.

Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов?язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов?язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п. 1.4 договору (розділ 7 договору).

Підписавши кредитний договір № 100117818 та паспорт споживчого кредиту від 18.03.2021, відповідач ОСОБА_1 підтвердив отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз?яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання зобов?язань за таким договором ( п. 6 паспорта споживчого кредиту).

За положеннями п. 3.2.6 кредитного договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

29.07.2021, між ТОВ «Мілоан» (далі кредитор) та ТОВ «Діджи фінанс» (далі новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №05Т, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Згідно акта приймання-передачі Реєстру Боржників від 29.07.2021 до договору відступлення прав вимоги № 05Т, кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кредитора кількістю 2 709 особи.

Згідно заяви представника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» Ланового Є.М. від 07.01.2025 та витягу з додатку до вищеозначеного договору, сума заборгованості ОСОБА_1 складає 52 842 грн. 81 коп., з яких 12 102 грн. 00 коп. сума заборгованості за тілом та 40 740 грн. 81 коп. заборгованість за відсотками.

24.01.2022, між ТОВ «Діджи фінанс» (далі клієнт) та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (далі фактор) укладено договір факторингу №1/15, відповідно до умов якого фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов?язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Згідно заяви представника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» Ланового Є.М. від 07.01.2025 та витягу з додатку до вищеозначеного договору, клієнт відступив фактору право грошової вимоги в т.ч. до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 100117818 від 18.03.2021, сума заборгованості останнього складає 52 842 грн. 81 коп., з яких 12 102 грн. 00 коп. сума заборгованості за тілом та 40 740 грн. 81 коп. заборгованість за відсотками.

Як убачається із змісту позову та розрахунку заборгованості, станом на 13.11.2024 заборгованість за кредитним договором № 100117818 від 18.03.2021 ОСОБА_1 не погашена, залишок заборгованості складає 52 842 грн. 81 коп.

Вищеозначений розрахунок містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження позовних вимог, відповідачем не оспорювався, і такий покладається в основу судового рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо повернення кредиту та сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100117818 від 18.03.2021 на законних підставах, що внаслідок неналежного виконання останнім умов договору допущена заборгованість перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг», суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором в розмірі 52 842 грн. 81 коп.

Підстав для відмови у позові у зв?язку з спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у заяві від 04.12.2024, суд не убачає, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальний.

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Крім цього, у період дії карантину в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19 (який був чинний на день звернення до суду із позовом), відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану строки, визначені ст. 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 727/4133/22 дійшов висновку, що загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Із змісту кредитного договору № 100117818 від 18.03.2021, із розрахунку заборгованості від 29.07.2021 убачається, що останнім днем повернення кредиту і сплати комісії та процентів за користування таким є 17.04.2021, тоді як відповідач останній платіж для погашення заборгованості за означеним договором вніс - 11.05.2021, а позов ТОВ «ФК «Пінг-Понг» подало до суду 13.11.2024.

З огляду на наведене, а також ураховуючи, що з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України тривав карантин, а із 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви про стягнення заборгованості (13 листопада 2024 року) в Україні вже діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до п. 12 та п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену ст. 257 ЦК України, відтак підстав для відмови у позові у зв`язку з її пропуском, суд не вбачає.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України убачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до договору про надання правової допомоги № 43657029, укладеного 07.08.2024 між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (далі клієнт) та адвокатом Білецьким Б.М., клієнт доручив, а адвокат прийняв на себе зобов?язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.

Додатковою угодою №100117818 від 30.09.2024 до договору про надання правової допомоги № 43657029, розширено розділ «1. предмет договору» та доповнено новим пунктом: 1.2 адвокат зобов?язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. від 30.09.2024, розмір заявлених представником позивача до стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, складається з:

- правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» - 1 год. 50 хв., вартістю 2 250 грн.;

- складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в т.ч. попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв?язку із розглядом справи 3 год., вартістю 3 000 грн.;

- формування додатків до позовної заяви 1 год., вартістю 750 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 30.10.2024, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» перерахувало на рахунок адвоката Білецького Б.М. 6 000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 43657029 від 07.08.2024 про надання правової допомоги.

За наведеного, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, критерієм реальності і неминучості понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності і обгрунтованості їхнього розміру, з урахуванням заперечень відповідача від 04.12.2024 та конкретних обставин справи і зокрема ціни позову, предмету спору, який не є складним, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною, що обсяг наданих адвокатських послуг та складність складених процесуальних документів не вимагали у адвоката значної юридичної та технічної роботи, що розгляд справи здійснено судом без участі сторін, а також значення справи для сторін та фінансового стану Кравець А.І., інших обставин справи, суд вважає, що заявлена представником позивача сума (6 000 грн.) витрат на професійну правничу допомогу є завищеною щодо іншої сторони спору та неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та суперечить принципу розподілу таких витрат, відтак підлягає зменшенню.

Заявлені витрати не повною мірою відповідають критеріям реальності, неминучості, розумності, пропорційності, визначеним положеннями статті 141 ЦПК України.

Таким чином, ураховуючи положення ст. 137 ЦПК України, а також заперечення відповідача, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Пінг-Понг" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 2 422 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 3, 207, 256-257, 509, 526, 527, 530, 534, 610, 626-628, 638, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що значиться зареєстрованим на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (, місцезнаходження вул. Рибальська, 22 в м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 100117818 у розмірі 52 842 грн. 81 коп., 2 422 грн. 40 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., а всього 57 265 грн. 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер