Справа № 706/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Орендарчука М.П.,

за участі секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Христинівської міської територіальної громади, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Христинівської міської територіальної громади, про позбавлення батьківських прав.

Просив позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову позивач покликався на такі обставини.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 29.05.2024 у справі №706/639/24 шлюб між ним та ОСОБА_3 розірваний через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, що призвело до остаточного припинення сімейних відносин. Позивач та відповідач проживають окремо, за різними поштовими адресами. Спільного господарства не ведуть. За період шлюбних відносин у сторін народилась дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після розлучення сторін за рішенням Христинівського районного суду від 12.07.2024 у справі №706/717/24 про визначення місця проживання дитини, проживає разом з ним. Між сторонами виник конфлікт, що пов`язаний із позицією відповідачки, яка прийняла для себе рішення проживати окремо від нього та дитини. Він з першого дня з цим не погодився, та робив всі можливі спроби вплинути на рішення дружини щоб остання залишилась разом з дитиною. Однак остання не змінила своє рішення і не планує належним чином виконувати свої материнські обов`язки. Для позивача це є недопустимим, так як за таких обставин шлюб не може зберегтись. Після припинення подружніх відносин, відповідачка припинила свою участь у вихованні спільної дитини, не приймає участі в матеріальному забезпеченні та вихованні, духовному розвитку. У зв`язку з цим після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з батьком. З причин ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків з виховання ОСОБА_5 , ним було прийнято рішення, ще до звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу забрати її до себе.

09.01.2025 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.01.2025 підготовче провадження закрите і справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, проте від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі, позов підтримують повністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи на стороні позивача: органу опіки та піклування Христинівської міської ради у судове засідання не з`явився, проте від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та необхідність задоволення позову.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників.

Дослідивши письмові докази: копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , акта обстеження умов проживання від 04.06.2024, рішення Христинівського районного суду від 12.07.2024 у справі № 706/717/24, висновку органу опіки та піклування Христинівської міської ради 03.12.2024 за № 1318-03-12 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 мають спільну малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідач ОСОБА_3 участі у вихованні своїх дитини не приймає, не приділяє належної уваги догляду та розвитку дитини, не турбується про її життя та здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не створює необхідних умов для життя та розвитку, не забезпечує продуктами харчування, одягом та взуттям відповідно до сезону, не надає коштів на утримання дитини, практично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків за відсутності будь-яких перешкод для їх виконання. Така поведінка відповідача є свідомою та спрямованою на ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.

Рішенням Христинівського районного суду від 12.07.2024 у справі № 706/717/24, місце проживання дитини ОСОБА_4 визначено разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Христинівської міської ради від 03.12.2024 за № 1318-03-12 визнано за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому її необхідно позбавити батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись п.2 ч.1 ст. 164 СК України, ст. 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа на стороні позивача: орган опіки та піклування Христинівської міської територіальної громади (20001, Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Соборна, 30), про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги.

Суддя Михайло ОРЕНДАРЧУК