провадження № 22-ц/824/4759/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 99144939 від 09 листопада 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль» та ОСОБА_1 у розмірі 25 425,40 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 17 298,60 грн.; заборгованість за відсотками - 8 126,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 99144939. 21 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 21122021, відповідно до якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №99144939 в сумі 25 425,40 грн., з яких: 17 298,60 грн. - сума заборгованості по основному договору; 8 126,80 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року у задоволенніпозову ТОВ «Діджи Фінанс»відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Діджи Фінанс» вказує про те, що відповідно до п.п. 1.1.5 Заяви-Анкети на приєднання до Договору, відповідач беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю розумів його зміст та погодився зі всіма умовами.Згідно п.п. 8.6 цього договору клієнт беззастережно приєднується до умов Договору.Згідно Анкети-Заяви № 99144939 від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 підтверджує, що вся інформація та/або надані ним документи є чинними повними і достовірними у всіх відношеннях та відповідають оригіналу. Також підтверджує, що акцептує Публічну пропозицію Фінансової Компанії на укладення Договору про надання позики ТОВ «ФК «Профіль» для фізичних осіб, яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: casharing.com.ua, в повному обсязі, з урахуванням Умов і правил надання фінансових послуг, Тарифами, Паспортом позик (згідно вимог діючого законодавства), таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання позики та складають Договір про надання позики, укладання якого він підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Договір вважається укладеним з дня отримання Фінансовою Компанією заповненої та підписаної ОСОБА_1 заяви-анкети № 99144939 від 09 листопада 2020 року. ТОВ «Діджи Фінанс» звертає увагу суду, що згідно умов Кредитного договору № 99144939 він надається у безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунки магазина-партнера ТОВ «Дієта» (), який знаходиться за адресою м. Київ, просп. Степана Бандери.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 08 листопада 2020 року ОСОБА_1 складена анкета - заява № 99144939 про приєднання до Договору про надання позики ТОВ «ФК «Профіль» (а. с. 34).

Згідно умов, викладених у анкеті - заяві, розмір позики становить 20 317,00 грн., разова комісія - 1 847,00 грн., комісія за управління позикою - 5,0 %, розмір процентної ставки - 0,0001 %.

21 грудня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Профіль» укладено Договір факторингу №21122021.

Згідно Витягу з Додатку до Договору факторингу №21122021 від 21 грудня 2021 року, ТОВ «ФК «Профіль» передало а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло право вимоги за Кредитним договором №99144939 від 09 листопада 2020 року (а. с. 16).

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази надання відповідачу грошових коштів в сумі 20 317,00 грн., що б свідчило про належне виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та не свідчить про видачу відповідачу грошових коштів, які зазначені в кредитному договорі.

Апеляційний суд частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону.

За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Поряд з цим, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Аналогічні висновки викладенні у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі 6-459цс17 та у постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2018 року у господарській справі № 914/868/17.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Так, 21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Профіль» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 21122021 (а.с.38-43).

При цьому, в якості доказів позивач надав лише бланки додатків до Договору про відступлення права вимоги № 21122021 від 21 грудня 2021 року (Форма Реєстру прави вимоги Реєстр прав вимоги № 1 від 21 грудня 2021 року; Акт повернення права вимоги «___»________ року; Акт погодження мінімальної ціни «___»________ року; Звіт про отримання платежів «___»________ року; Форма повідомлення боржника за кредитним договором «___»________ року) (а.с.44-49).

Дані докази не містять інформації про кредитний договір, за яким передається право вимоги, не містить даних про особу-боржника, суми заборгованості та інших необхідних відомостей для такого виду договорів. Тому дані бланки не можна вважати належними та допустимими доказами по справі на підтвердження факту передачі права вимоги новому кредитору за Кредитним договором.

В даному випадку не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «ФК «Профіль» до ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» за Договором №99144939 від 08 листопада 2020 року наданий позивачем витяг з Додатку до Договору факторингу № 21122021 від 21 грудня 2021 року (а.с.16), оскільки самого Додатку до Договору факторингу № 21122021 від 21 грудня 2021 року матеріали справи не містять.

Крім того, за умовами укладеного між сторонами договору про відступлення права вимоги № 21122021, передбачено, що клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги. Жодних реєстрів прав вимоги позивач суду не надав.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за Кредитним договором №99144939 від 08 листопада 2020 року від первісного кредитора - ТОВ «ФК «Профіль» до ТОВ «ФК «Діджи Фінанс», а відтак і право вимоги за даним договором до відповідача, незалежно від доведеності позовних вимог по суті.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не надає оцінки доводам позивача по суті вирішення спору в частині обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції фактично ухвалив вірне рішення про відмову у позові, однак керувався при цьому невірними мотивами, що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до зміни рішення в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 рокузмінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.