Справа №:363/103/25
Провадження №: 2/755/3510/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Згідно заявлених вимог, позивач просила суд: «зобов`язати відповідача у встановлений судом термін повернути даровані мені речі у справному та не пошкодженому стані, які вказані в позовній заяві, у разі пошкодження відшкодувати збитки в повному обсязі».

Ухвало Вишгородського районного суду Київської області від 10 січня 2025 року позовну заяву передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж п`ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху вказувалось, що викладені позивачем вимоги: «зобов`язати відповідача у встановлений судом термін повернути даровані мені речі у справному та не пошкодженому стані, які вказані в позовній заяві, у разі пошкодження відшкодувати збитки в повному обсязі» є не конкретизованими. Позивачем у змісті позовних вимог не вказано склад майна, про повернення якого заявлено у позові, не зазначено розмір збитків, які позивач просить відшкодувати. Крім того, вказувалось на те, що зазначення альтернативної вимоги суперечить закону. Також зазначалось, що в позові не наведені юридичні підстави встановлення судом терміну повернення речей. Тому обґрунтування та зміст позовних вимог підлягав уточненню. Крім того, зазначалось, що в позовній заяві не вказана ціна позову.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивачу було запропоновано подати до суду в письмовому вигляді позовну заяву в новій редакції, з додержанням вимог ст. 175 ЦПК України, з урахуванням наведених в даній ухвалі недоліків щодо її змісту, вказавши ціну позову, виклавши зміст позовних вимог у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб, передбачений законом.

Копію зазначеної ухвали суду було доставлено до електронної скриньки позивача 16 лютого 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

20 лютого 2024 року позивачем було подано до суду заяву, до якої долучено позовну заяву, в якій позивач просить суд: «зобов`язати відповідача у встановлений судом термін повернути даровані мені речі у справному та не пошкодженому стані, які вказані в позовній заяві, у разі пошкодження відшкодувати збитки в сумі 27 340,70 коп в повному обсязі».

Отже, в змісті позовних вимог, порівняно з позовною заявою в первинній редакції, позивачем лише вказано суму збитків, інші вимоги суду, викладені в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року залишились поза увагою позивача та в позовній заяві, поданій на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, виправлені не були, отже були проігноровані позивачем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем не усунуто в повному обсязі недоліки, вказані в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року, суд убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 8, 12, 175, 177, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: