Справа №461/1309/24 Головуючий у 1 інстанції:Зубачик Н.Б.
Провадження №22-ц/811/1431/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Зубачик Н.Б. від 17 квітня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2024 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Угодою №С08.231.73150 від 20.02.2017 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки в розмірі 164871,48 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Вказане рішення оскаржила Оловятенко Олена Юріївна в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду м.Львова від 17.04.2024 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Угодою №С08.231.73150 від 20.02.2017 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відмовити повністю.

З рішенням першої інстанції не погоджується, вважає зазначене рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 20.02.2017 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Угоду №С08.231.73150 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно з умовами, відповідач, начебто «отримав кредит» шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії за рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) із лімітом 44 600 грн, доступним на момент укладення договору та ставкою 48% річних. Максимальний ліміт лінії 200 000 грн. Позивач стверджував, що відповідач був ознайомлений із текстом договору, розміщеним на сайті банку та погодився з його умовами. Угода відповідала вимогам ст. 204, 629 і 526 ЦК України, що передбачає її правомірність і обов`язковість виконання сторонами. Звертає увагу, що суд першої інстанції зазначив, що Угода №С08.231.73150 від 20.02.2017 була договором приєднання (ст. 634 ЦК України), і відповідач ознайомлений з його умовами, оприлюдненими на сайті банку. Проте відповідач заперечує це, оскільки, умови договору могли змінюватися банком упродовж дії кредитної лінії. Позивач не довів, що представлений суду текст відповідав редакції на момент укладення угоди (20.02.2017).У наданому договорі була відсутня дата та підпис відповідача, що унеможливлює підтвердження його чинності. Зазначає, що в умовах даного договору наявні суперечності, а саме: в п.10.36.6 позивач посилався на неіснуючий пункт, а п.10.26 суперечить чинному законодавству, дозволяючи банку нараховувати відсотки навіть у разі рішення суду не на його користь. Вказані процентні ставки в Угоді (48%) річних, а у довідці процентна ставка становила (58,70%) що не співпадають. Вважає, що суд першої інстанції не встановив, за якою ставкою нараховувалася заборгованість. Банком не було надано Відповідачу Паспорт споживчого кредиту або варіантів умов, що є порушенням ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII закону «Про споживче кредитування». Зазначає, що Умови договору обмежують права споживача, що робить такі положення нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону). Позивачем не було надано тарифів, графіку платежів, а також доказів ознайомлення Відповідача з умовами кредиту. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відсутність підписів робить договір нікчемним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17) вказала, що умови договору приєднання повинні бути чіткими і підтвердженими на момент укладення. У даному випадку це не було доведено. Позивач вимагає стягнення 174 771,48 грн та 3 028 грн судового збору, посилаючись на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Звертає увагу, що розрахунки надані банком викликають сумніви з наступних причин: невідповідність періоду виписки, виписка охоплює період із 01.10.2016 по 19.12.2023 року, хоча договір укладено 20.02.2017 року. Відповідно до вимоги банку від 02.11.2023, сума боргу складала 181 771,48 грн, але в позові зазначено 174 771,48 грн. Основний борг незрозуміло зменшився з 96 864,02 грн до 67 726,32 грн, що підтверджує на думку відповідача той факт, що розрахунок банком було здійснено невірно. Угода від 20.02.2017 мала діяти до 20.02.2018. Нарахування процентів після цього строку, включаючи період до грудня 2023 року, були безпідставно набутим майном банку. Позивач не надав графіка погашення, паспорта споживчого кредиту, доказів письмової згоди Відповідача на умови кредиту. Вказує, що розрахунок заборгованості суперечить законодавству. Відповідно до ст. 1048, 1050 ЦК України, право нараховувати проценти припиняється після пред`явлення вимоги про дострокове погашення боргу. Проте банком було продовжено нарахування після 02.11.2023. Згідно із Законом № 2120-IX, під час воєнного стану штрафи, пені та інші санкції не повинні нараховуватись, а вже нараховані мають бути списані. Вважає, що всі списання з Відповідача відсотків за використання «кредитного ліміту» є безпідставним, а розрахунок заборгованості, який не відповідає дійсним обставинам та Виписці по рахунку відповідача за період з 01.09.2016 по 19.12.2023, було складено невірно.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на неї, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на 4, 204, 256, 258, 259, 267, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 76, 77,81, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, та задовольняючи позов, виходив з того, що 20.02.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено Угоду №С08.231.73150 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно угоди ОСОБА_2 отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № НОМЕР_3 . Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 44600 грн. Слід зазначити, що укладаючи Угоду №С08.231.73150 сторони погодили, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний, про що зазначено в п.5.1. Відтак, Договір разом з письмовою Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки є Договором приєднання, в розумінні ст. 634 ЦК України. Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, чинній на момент підписання Угоди, розміщені та зберігаються на офіційному вебсайті Банку www.ideabank.ua. Таким чином, кожен бажаючий може ознайомитися зі всіма редакціями Договору. Зокрема, слід зазначити, що окрім умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Угода №С08.231.73150 від 20.02.2017 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки як індивідуальна, письмова частина Договору, містить усі необхідні умови, а саме: ліміт кредитної лінії, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії, які визначені п.п. 3.1 - 3.3, відтак припущення представника відповідача щодо мінливого характеру умов Договору не відповідають дійсності. Відтак, судом встановлено, що між банком та ОСОБА_2 досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. У зв`язку із невиконанням умов Угоди №С08.231.73150 утворилась заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 25.03.2024 становить 164871,48 грн. та складається із наступного: основний борг 92726,32 грн. та прострочені проценти 72145,16 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу ОСОБА_2 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.11.2023. Згідно даної вимоги AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, ОСОБА_2 було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги AT «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із неї заборгованості за кредитним договором на власний вибір банку. Суд прийшов до висновку, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно ОСОБА_2 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити. Щодо застосування строків позовної давності, то згідно детальним розрахунком заборгованості по кредиту, ОСОБА_2 здійснює платежі по Угоді, що свідчить про усвідомлення у неї зобов`язань за кредитним договором та необхідності здійснювати погашення заборгованості. Таким чином, відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого або іншого обов`язку. Відтак, суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_1 про те, що позивач пропустив строк звернення до суду із вказаним позовом.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують.

У лютому 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, у якому (з врахуванням ухвали суду від 26.0302024 року про залишення позовної вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 9 900 грн. за кредитним договором № С08.231.73150 від 20.02.2017 без розгляду) просило:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 164 871,48 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 3028 грн.

В обґрунтування поданого позову покликались на те, що 20.02.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Угоду №С08.231.73150 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № НОМЕР_3 . Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 44600 грн. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 25.11.2023. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 19.12.2023 становить 174771,48 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу ОСОБА_2 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.11.2023. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_2 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки за Кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2017 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено Угоду №С08.231.73150 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Згідно угоди ОСОБА_2 отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № НОМЕР_3 . Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 44600 грн.

Слід зазначити, що укладаючи Угоду №С08.231.73150 сторони погодили, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний, про що зазначено в п.5.1.

Відтак, Договір разом з письмовою Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки є Договором приєднання, в розумінні ст. 634 ЦК України.

Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, чинній на момент підписання Угоди, розміщені та зберігаються на офіційному вебсайті Банку www.ideabank.ua. Таким чином, кожен бажаючий може ознайомитися зі всіма редакціями Договору.

Зокрема, слід зазначити, що окрім умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Угода №С08.231.73150 від 20.02.2017 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки як індивідуальна, письмова частина Договору, містить усі необхідні умови, а саме: ліміт кредитної лінії, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії, які визначені п.п. 3.1 - 3.3, відтак припущення представниці відповідачки щодо мінливого характеру умов Договору не відповідають дійсності.

Тому, судом першої інстанції правильно встановлено, що між банком та ОСОБА_2 досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки за кредитним договором.

У зв`язку із невиконанням умов Угоди №С08.231.73150 утворилась заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 25.03.2024 становить 164871,48 грн. та складається із: основного боргу 92726,32 грн. та прострочених відсотків 72145,16 грн.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу ОСОБА_2 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.11.2023. Згідно даної вимоги AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами. Також, ОСОБА_2 було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги AT «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із неї заборгованості за кредитним договором на власний вибір банку.

З урахуванням викладеного, слід вказати, що суд першої інстанції правильно вважав, що враховуючи, те що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги доводи представниці відповідачки щодо безпідставності нарахування ОСОБА_2 плати за обслуговування кредитної заборгованості, пені та штрафів, оскільки згідно наданого банком детальним розрахунком заборгованості плата за обслуговування кредитної заборгованості пеня та штрафи не нараховувалися та відповідно не заявлялися вимоги щодо стягнення таких (пеня, штрафи) з відповідача.

Також, підписанням кредитного договору сторони погодили, що процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних (п. 3.3. Кредитного Договору). Відтак, така процентна ставка і застосовувалась при нарахуванні процентів, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором, який міститься у матеріалах справи.

Крім того, відповідачем не надано свого розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок наданий стороною позивача, який міститься у матеріалах справи.

Щодо застосування строків позовної давності, то суд першої інстанції вірно вказав, що пунктом 6 Угоди №С08.231.73150 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 20.02.2017 сторони погодилися, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 10 (десять) років (а.с.13 зворот). Крім того, статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого або іншого обов`язку. Так, згідно детальним розрахунком заборгованості по кредиту ОСОБА_2 здійснює платежі по Угоді, що свідчить про переривання строку позовної давності. Таким чином, районний суд правомірно відхилив доводи представниці відповідачки ОСОБА_1 про те, що позивач пропустив строк звернення до суду із вказаним позовом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позов є підставним, оскільки ОСОБА_2 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а відтак позов підлягає до задоволення.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» обґрунтовано стягнуто заборгованість в розмірі 164 871,48 грн, з яких: основний борг 92 726,32 грн, прострочені проценти 72 145,16 грн.

З врахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід вважати безпідставною та залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра