Справа № 515/159/25
Провадження № 2-о/515/346/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Олійника К. І.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просить встановити факт належності йому:

?атестату з відзнакою № 3420, виданого 03 квітня 1978 року Технічним училищем № 9 м. Ізмаїл;

?атестату з відзнакою № 4240, виданого 20 липня 1979 року Технічним училищем № 9 м. Ізмаїл;

?військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 25 жовтня 1979 року;

?трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої 09 жовтня 1978 року.

Заяву мотивовано тим, що заявник досяг пенсійного віку та маю право на пенсійне забезпечення.

Для призначення пенсії він звернувся із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Татарбунарського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке в подальшому було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області).

За результатами розгляду його заяви він отримав рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком № 27 від 19 липня 2024 року, згідно якого йому до трудового стажу зараховано лише 3 місяці та 14 днів, не зараховано в свою чергу період проходження військової служби, відповідно до військового квитка НОМЕР_1 , атестату про навчання № НОМЕР_3 , трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки в зазначених документах зазначено його по батькові зазначене « ОСОБА_2 », не відповідає російському перекладу в паспорті « ОСОБА_3 ».

Така ж така сама розбіжність наявна і в атестаті з відзнакою № 4240 від 20 липня 1979 року.

Зазначені розбіжності на думку заявника стались через помилки посадових осіб які заповнювали зазначені документи.

За таких обставин заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт того, що вищезазначені документи належать йому, щоб в подальшому ПФУ міг зарахувати йому трудовий стаж.

04 лютого 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні в порядку окремого провадження на 25 лютого 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Давиденко К. В., просив суд розглянути справу за його відсутності.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, просило суд розглянути справу за відсутності представника (а.с. 23).

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подало відзив, в якому посилаючись на правові позиції Верховного Суду (постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16, від 31 жовтня 209 року у справі № 290/412/17), заперечує проти встановлення факту належності військового квитка (не підлягає встановленню в окремому провадженні), зазначає, що питання належності заявнику атестатів має спочатку вирішуватись у позасудовому порядку (а.с. 26-31).

Перевіривши матеріали заяви, заслухавши представника заявниці, суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20).

Аналіз відзиву на заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданого заінтересованою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, свідчить про те, що останнє заперечує проти встановлення таких фактів.

Отже, під час розгляду справи наявність спору про право, а тому ця справа повинна вирішуватися в порядку позовного провадження.

Заявник не позбавлений права звернутись для вирішення даного питання в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя К. І. Олійник