СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/24556/23

пр. № 2/759/268/25

19 лютого 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді П`ятничук І.В.,

за участю секретаря Кульбовської В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку спілкування з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 13.12.2023 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку спілкування з дитиною, яким просить зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченні із малолітньою дитиною ОСОБА_4 , усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , зобов`язати ОСОБА_3 надавати ОСОБА_1 можливість перебування разом із сином протягом зимових, весняних, літніх канікул та за бажанням сина за попередньою домовленістю з матір`ю дитини за місцем проживання ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 09 червня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2023 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачкою у сторін є малолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 лютого 2022 року після повномасштабного вторгнення російської армії на територію України, позивач був змушений відправити свою дружину ОСОБА_3 разом із сином до Республіки Польща. З того часу дитина та дружина проживають там, однак стосунки не витримали довготривалої розлуки стали погіршуватись. Дружина почала зловживати алкоголем та зникати з дому та ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, про що позивач дізнався від свого малолітнього сина.

Зазначила, що відповідач дозволяє спілкуватись з сином виключно 15 хв. на добу в будні дні і дві години у вихідні дні. Позивач весь час для відповідача орендує квартиру, сплачує усі її витрати, оскільки остання не працює. Відповідач фактично не дає позивачу спокійно проводити час з сином, спілкуватися з ним особисто без обмежень в часі, перешкоджає їх поїздкам до України.

Мирним шляхом врегулювати спір не вбачалось можливим, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 09.04.2024 року подали до суду відзив, яким не заперечували у період воєнного стану в Україні і перебування дитини у цей час за кордоном, організовувати спілкування дитини з батьком у режимі відео зв`язку через мобільні телефони, всі зустрічі та спілкування батька з дитиною проводити з урахуванням інтересів дитини, відвідування дитиною дитячих, шкільних закладів, кружків, секцій, які відвідує дитина та дотримання режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини.

Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, явку свого представника в судове засідання не забезпечило, направила до суду заяву, якою просить розгляд справи провести без присутності представника служби.

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України).

За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 09.06.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис № 488, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2023 року було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 26).

З матеріалів справи вбачається, що на даний час відповідач ОСОБА_3 та спільна дитина сторін ОСОБА_4 проживають в Республіки Польща.

Вирішити питання мировою угодою, або в позасудовому порядку сторони змоги не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Згідно положень ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь не тільки в її утриманні а і у вихованні, що враховуючи заперечення відповідача без рішення суду змоги зробити не має.

Слід зазначити, що умови відповідача щодо встановлення графіку спілкування позивача з дитиною не в повній мірі відповідає інтересам позивача та і самої дитини, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами склались відносини, які не надають можливості сторонам спілкуватись в нормальному режимі.

Суд вважає, що батькам дитини, слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька з дитиною.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08.07.2003 р., «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03.12.2009 р.).

Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року).

Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється.

Батьками, сторонами у справі, не досягнуто компромісу щодо способів участі матері у вихованні сина, при цьому увага матері у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом її розвитку в психологічному аспекті.

Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення матері з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою.

Суд, вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом.

При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини.

Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька та баби і діда з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька, діда та баби у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Однак, суд вважає, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей.

З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне визначити дні спілкування дитини з батьком наступним графіком: 1) щовівторка з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щосуботи з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності матері дитини 2) кожного року, за погодженням з матір`ю дитини, протягом 14 безперервних днів, у літній період, для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини спільний відпочинок батька з сином без присутності матері дитини;

3) кожного року, за погодженням з матір`ю дитини, протягом 7 безперервних днів, у зимовий період, для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини спільний відпочинок батька з сином без присутності матері дитини. Порядок виконання вищевизначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном.

При цьому, слід зобов`язати відповідача у період дії воєнного стану в Україні і перебування дитини у цей час за кордоном, організовувати спілкування дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони (електронного Інтернет зв`язку) щосереди та щосуботи з 19.00 год. до 20.00 год., протягом не менше 30 хвилин.

Відповідна правова позиція підтримана та міститься в постанові Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 569/14585/21 (провадження № 61-11045св23).

Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивача із дитиною засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними.

Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батька дитини позивача у справі у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі його як батька у вихованні дитини.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 (провадження 61-13706св20).

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із сином у спосіб, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан дитини, місцезнаходження дитини та сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин дійсних взаємовідносин сторін, відношення батька до дитини, а також відношення матері до батька та дитини, переймаючись виключно інтересами дитини, який є хлопчиком, і в житті якого особа чоловіка - батька має одне з вирішальних значень, суд приходить до висновку про встановлення саме такого способу участі батька у вихованні сина, який наведено у резолютивній частині рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 141, 157, 158, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 259, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку спілкування з дитиною - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити ОСОБА_1 наступний спосіб у спілкуванні та вихованні дитини: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

1) щовівторка з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щосуботи з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності матері дитини;

2) кожного року, за погодженням з матір`ю дитини, протягом 14 безперервних днів, у літній період, для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини спільний відпочинок батька з сином без присутності матері дитини;

3) кожного року, за погодженням з матір`ю дитини, протягом 7 безперервних днів, у зимовий період, для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини спільний відпочинок батька з сином без присутності матері дитини.

Порядок виконання вищевизначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном.

Зобов`язати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) у період дії воєнного стану в Україні і перебування дитини у цей час за кордоном, організовувати спілкування дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) у режимі відеозв`язку через мобільні телефони (електронного Інтернет зв`язку) щовівторка та щосуботи з 18.00 год. до 20.00 год., протягом не менше 30 хвилин.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя : І.В. П`ятничук