Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/593/25
Провадження №: 2/332/1136/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Блажко У.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Лишенко Наталя Сергіївна, до Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИЛА:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Гуляйпільського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про зняття арешту з майна.

Ухвалою судді від 06.02.2025 позовна заява залишена без руху з підстав невідповідності позовної заяви вимогам, визначеним ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в частині зазначення відомостей про повне найменування відповідача.

Представником позивача надана заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій зазначено повне найменування відповідача: Гуляйпільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Суд зауважує, що відповідно до відомостей, розміщених у мережі Інтернет, 19.07.2021 назва Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) змінена на Гуляйпільський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що є боржником у виконавчому провадженні № 60605696 від 15.11.2019 про стягнення на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки. У межах вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) накладений арешт на майно боржника, зокрема, на транспортний засіб марки Volkswagen Golf 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Підставою для накладення арешту слугувала наявність у боржника заборгованості станом на 30.04.2020 у розмірі 6 092,16 грн, що виникла за період з 01.11.2019 по 30.04.2020. Відповідно до відповіді відділу державної виконавчої служби від 16.12.2024 на адвокатський запит заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням станом на 31.07.2024 відсутня, переплата становить 2 754,75 грн. Отже, підстави для подальшого арешту майна боржника відсутні, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить зобов`язати Гуляйпільський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області зняти арешт (обтяження) з рухомого майна, а саме, з транспортного засобу марки Volkswagen Golf 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткаченко О.В. 15.11.2019 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60605696 з примусового виконання виконавчого листа Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11.03.2010 № 2-716/2009 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 01.11.2019, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття доньки.

Постановою старшого державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткаченко О.В. від 30.04.2020 у межах суми 6 092,16 грн. накладений арешт на все майно боржника.

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 29.01.2025 № 95356019 вбачається, що у вказаному реєстрі зареєстровано обтяження у виді арешту рухомого майна боржника ОСОБА_1 .

З відповіді на запит до Міністерства внутрішніх справ України від 04.10.2023 встановлено, що за боржником ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб Volkswagen Golf 2011 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Листом від 16.12.2024 № 17447/29.17-41 Гуляйпільський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 60605696, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.07.2024 відсутня, переплата становить 2 754,75 грн.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх порушених прав посилався на те, що йому на праві власності належить транспортний засіб, на який постановою державного виконавця накладений арешт. Позивач зазначав, що він є боржником у виконавчому провадженні, але на дату звернення до суду заборгованість зі сплати аліментів у нього відсутня, тому накладений державним виконавцем арешт на належне йому рухоме майно порушує його правомочності власника, тому арешт має бути знятий рішенням суду.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII) заходами примусового виконання рішень, зокрема, є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Так, у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) викладено висновок про те, що відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20, від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20.

Верховний Суд у постановах від 19.01.2022 по справі № 577/4541/20 та від 07.06.2023 по справі №200/12288/19 зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Арешт на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, накладено з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 260, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Лишенко Наталя Сергіївна, до Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі невідкладно надіслати заявнику.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України роз`яснити позивачу, що він має право на оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця, у порядку, встановленому ст. 447 ЦПК України, до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У. В. Блажко