Справа № 569/5960/24
Номер провадження 2/570/132/2025
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді Кушнір Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,
розглянувши заяву про визнання мирової угоди у цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
покликаючись на неможливість дійти домовленості з приводу поділу спільного майна подружжя, представник позивача адвокат Микола Твердий у поданій до Рівненського міського суду Рівненської області 27 березня 2024 року позовній заяві просить визнати право позивача на 1/2 у праві спільної сумісної власності на набуте ним у шлюбі із відповідачем в інтересах сім?ї, але зареєстроване на ім?я останньої майно, яким є:
- визнати припиним право ОСОБА_2 на 1/2 у праві спільної сумісної власності на кожен із цих об?єктів нерухомого майна та визнати їх об?єктами права спільної часткової власності її та ОСОБА_1 у рівних частках ( по 1/2);
- вирішити питання про відшкодування судових витрат.
29 січня 2025 року до суду подана спільна заява про затвердження умов мирової угоди, в якій сторони, діючи свідомо, добровільно, за взаємною згодою та попередньою домовленістю, усвідомлюючи значення своїх дій та їх правові наслідки, з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок та компромісів, дійшли згоди у справі №569/5960/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, а саме:
??2. Сторони визнають спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 наступне майно:
??житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 217,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
нежитлове приміщення загальною площею 42,6 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
3. Сторони дійшли згоди, що підписанням цієї угоди в порядку поділу спільного майна подружжя, за спільною згодою позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_2 право власності на:
- 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 217,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
4. Сторони дійшли згоди, що підписанням цієї угоди в порядку поділу спільного майна подружжя, за спільною згодою позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 право власності на:
1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 217,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
???5. Сторони дійшли згоди, що підписанням цієї угоди в порядку поділу спільного майна подружжя, за спільною згодою позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення загальною площею 42,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визначений сторонами в пунктах 3-5 цієї мирової угоди розподіл майна є підставою для здійснення державної реєстрації за собою відповідною стороною права власності на майно, визначене та затверджене мировою угодою. Всі витрати та заборгованість, які виникли щодо утримання та перереєстрації майна, залишаються та мають бути погашені тією стороною, до якої таке майно переходить у власність згідно цієї мирової угоди.
???Сторони підтверджують, що цією мировою угодою дійшли згоди щодо розподілу всього майна подружжя та не мають та не будуть мати в майбутньому один до одного будь-яких майнових претензій з приводу розподілу спільного майна подружжя, в тому числі, щодо майна, на яке припинено право власності будь-кого з подружжя під час перебування у шлюбі та після припинення шлюбу, або яке не включене з будь-яких причин до даної мирової угоди, відсутні будь-які чинні, на дату затвердження цієї мирової угоди судом чи ті, що можуть виникнути у майбутньому, спори майнового характеру між сторонами по справі, які витікають чи пов?язані зі спільним проживанням сторін, із перебуванням сторонами у спільному шлюбі, або у зв?язку із його розірванням. Так само, як і є врегульованими між сторонами всі інші спори майнового характеру.
??Сторони вирішили, що питання судових витрат є врегульованим. Сторони самостійно несуть судові витрати в межах понесених ними фактично витрат, в тому числі, по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу;
???Сторони свідчать, що умови мирової угоди, викладені ними в даній заяві про укладення мирової угоди, не суперечать закону, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, самих сторін та членів їх сім?ї;
????Сторони підтверджують, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди вона може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.
У поданій до суду 12 лютого 2025 року заяві представник позивача адвокат Микола Твердий просить розгляд заяви сторін та затвердження мирової угоди у цій справі провести без участі позивача та його представника.
Враховуючи достатність матеріалів справи для розгляду заяви про визнання мирової угоди, відсутність підстав для відкладення судового засідання, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість провести розгляд даної заяви у відсутність сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України, сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.
Згідно з ч.1-3 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.
Ч.5 ст.207 ЦПК України визначає, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Суд дійшов таких висновків.
Мирова угода - це досягнута між сторонами під час судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту. При затвердженні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити, чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно з тим, щоб не виникало неясності спорів з приводу її змісту під час виконання. Укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається сторонами, затверджується судом відповідно до вимог цивільного процесуального права, з урахуванням норм матеріального цивільного права. Метою мирової угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін і предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов`язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі, або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.
Як убачається з умов мирової угоди від 15 січня 2025 року сторони, вирішуючи спірні питання шляхом визначення порядку та способу поділу спільного майна подружжя стосовно об`єктів нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а також віднесення деяких окремих об`єктів до приватної власності одного із подружжя, узгодили питання що "цією мировою угодою дійшли згоди щодо розподілу всього майна подружжя та не мають та не будуть мати в майбутньому один до одного будь-яких майнових претензій з приводу розподілу спільного майна подружжя, в тому числі, щодо майна, на яке припинено право власності будь-кого з подружжя під час перебування у шлюбі та після припинення шлюбу, або яке не включене з будь-яких причин до даної мирової угоди, відсутні будь-які чинні, на дату затвердження цієї мирової угоди судом чи ті, що можуть виникнути у майбутньому, спори майнового характеру між сторонами по справі, які витікають чи пов?язані зі спільним проживанням сторін, із перебуванням сторонами у спільному шлюбі, або у зв?язку із його розірванням. Так само, як і є врегульованими між сторонами всі інші спори майнового характеру". Однак вирішення у такий спосіб питань є окремим предметом доказування та виходить за межі заявлених позовних вимог .
Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди від 15 січня 2025 року, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та дійшов висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, оскільки умови мирової угоди, яка укладена між сторонами, виходять за межі заявлених вимог, що є недопустимим та суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
За таких обставин, враховуючи те, що мирова угода, яка укладається сторонами у справі може стосуватись лише предмету позову у цій справі, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди від 15 січня 2025 року, поданої до суду 29 січня 2025 року, не відповідають нормам ст.207 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди, а тому у затвердженні мирової угоди необхідно відмовити і продовжити судовий розгляд.
При цьому, суд вважає, що відмова у затвердженні мирової угоди не призводить до порушення конституційних засад судочинства та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, який реалізується в такому випадку у процесі доказування позовних вимог.
Ч.1 ст.353 ЦПК України не передбачає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду такої ухвали. Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скарга подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Згідно з ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.
Керуючись ст.207 ЦПК України, суд
відмовити у затвердженні мирової угоди від 15 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Продовжити судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відклавши судове засідання на 11 год. 00 хв. 18 березня 2025 року в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.С.Петлюри 10).
В судове засідання викликати учасників справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Кушнір Н.В.