Справа № 683/3609/24
Провадження № 2/682/205/2025
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2025 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Матвєєвої Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Кисельової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Славута цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В обґрунтування позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначає, що 01.04.2016 між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200493231, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 9022,48 грн, з встановленим строком користування з 01.04.2016 р. по 20.05.2017 р., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.
23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 р. не були передані ТОВ «Діджи Фінанс». Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ «Діджи Фінанс» від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП №6648313 щодо ТОВ «ФК «Плеяда» та від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП №66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор». Лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «Діджи Фінанс».
Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, що в свою чергу також є підставою для його поновлення, не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку.
Фактична відсутність документів, які стосуються угоди щодо кредитування (анкета Боржника, надані ним ідентифікаційні дані, що свідчать про виявлення сторони інтересу в укладенні такої угоди та інших документів, які свідчать про наявність правовідносин щодо кредитування між Боржником та Банком) унеможливлювала реалізацію прав позивача на звернення до суду із захистом своїх власних інтересів. Лише після отримання таких документів, позивач почав здійснювати процедури задля захисту власних інтересів, звернення до суду із позовною заявою. На підставі цього просив поновити строк позовної давності.
Ухвалою суду від 18.12.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено розгляд у відкритому судовому засіданні на 21.01.2025. Судові засідання 21.01.2025, 04.02.2025 року відкладалися у зв`язку із неявкою відповідачки та відсутності належного повідомлення відповідачки про розгляд справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у позовній заяві до суду просила розгляд справи проводити без участі представника, на підставі наявних доказів та матеріалів. В разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачка ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за місцем реєстрації місця проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада», на адресу суду повернулося поштове відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку про повернення через відсутність адресата за зазначеною адресою. Тому відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила про причини неявки, своїм процесуальним правом не скористалася, відзив на позов не подала.
У зв`язку із тим, що відповідачка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позов, тому суд, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.04.2016 року між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200493231.
Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 9022,48 грн., з встановленим строком користування з 01.04.2016 р. по 20.05.2017 р., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
01.04.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «Страхова компанія «Арсенал Лайф», від імені якого діяв повірений ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», укладеного договір страхування життя.
З даних розрахунку позивача вбачається, що з 23.10.2021 до 24.10.2024 заборгованість за 3% річних становить 1933,46 грн., заборгованість за інфляційними втратами становить 9352,56 грн.
Постановою приватного виконавця від 29.12.2022 про закінчення виконавчого провадження зобов`язано ТОВ «ФК Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отриманні ним від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів-прийому передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2.
Постановою приватного виконавця від 17.01.2023 про закінчення виконавчого провадження зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отриманні ним від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів-прийому передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2.
Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 200493231 від 01.04.2016, укладеними між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ОСОБА_1 .
Вирішуючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає про таке.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Суд установив, що між відповідачкою та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на підставі заяви № 200493231 від 01.04.2016 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», який буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору, та їй надано кредит в зазначеному вище розмірі.
У подальшому позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, укладеними між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та відповідачкою.
Ч.1,2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно абз. 3 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка діяла із 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору від 01.04.2016 про сплату позичальником на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3% є нікчемними, оскільки встановлення таких платежів прямо заборонено законом (частина четверта статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції на час укладення кредитного договору).
В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості первісного кредитора, а тому суд вважає, що доказів наявності заборгованості за відсотками, які б визначалися умовами договору, суду не надано.
Водночас заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7092,48 грн. слід стягнути з відповідачки на користь позивача.
Ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач просив стягнути із відповідача суму інфляційних втрат за період з 23.10.2021 по 24.10.2024 в загальному розмірі 9352,56 грн., а також стягнути 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання в загальному розмірі 1933,46 грн.
Натомість суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який продовжений Указом Президента України № 271/2024 від 06 травня 2024 року до 12 серпня 2024 року, який продовжений Указом Президента України № 469/2024 від 23 липня 2024 року до 10 листопада 2024 року, який продовжений Указом Президента України № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року до 08 лютого 2025 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних, за період часу до початку дії правового режиму воєнного стану, що буде узгоджуватись із пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Таким чином розмір інфляційних втрат та 3% річних, які підлягають стягненню з відповідачки, виходячи із суми кредитної заборгованості - 7092,48 грн., за період з 23.10.2021 (дата, вказана позивачем у своєму розрахунку) до 23.02.2022 включно, становить: 309,70 грн. розмір інфляційних втрат, 71,70 грн. - 3 % річних від простроченої суми.
7092,48 грн. Х 100,80/100Х 100,60/100Х101,3/100Х101,6/100 - 7092,48 грн =309,70 грн.
7092,48 грн. Х3 % /365 дн. Х123 дн.=71,70 грн.
Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 7473,88 грн.
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Крім того відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про поновлення строків позовної давності для подання позову про стягнення заборгованості, оскільки в силу вимог частин 2, 3 статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачка у справі не клопотала про застосування судом строку позовної давності, а відтак вимога про поновлення строку позовної давності є безпідставною.
Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс»» слід стягнути: витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог від 2422,40 грн. (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»), в розмірі 553,21 грн.; витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог від 7000 грн. в розмірі 1598,6 грн.
Керуючись ст. 526, 610, 625, 626, 628, 1046, 1048, 1054 ЦК України, ст. 6-16, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200493231 від 01.04.2016, в загальному розмірі 7473,88 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 553,21 грн. витрат по сплаті судового збору та 1598,6 грн. витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про пергляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, неподані заяви про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Головуючий суддя Н.В.Матвєєва