Справа № 461/9687/24
Провадження № 4-с/461/3/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Кітова О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Черевка В.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Обґрунтовуючи подану скаргу ОСОБА_1 , покликається на те, що боржником ФОП ОСОБА_2 з моменту відкриття виконавчого провадження 20.11.2020 року по 09.12.2024 року порушено забов`язальне право передбачене умовами договору, щодо невиконання своїх зобов`язань добровільного звільнення орендованого приміщення в спосіб підписання акту передачі приміщення відповідно до умов договору. Такі дії боржника ФОП ОСОБА_2 позбавили заявницю її прав отримання єдиного джерела доходу від здачі в оренду її власності приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що Галицький ВДВСУ у м. Львові відкривши виконавче провадження №63562539 у 2020 році жодним чином не забезпечив прав заявниці, як стягувача, відповідно до ст.ст. 1, 3, 18 ЗУ «Про виконавче провадження» протягом чотирьох років. З урахуванням наведеного заявниці просить:

-«поновити права стягувача в спосіб відшкодування збитків завданих довготривалим порушенням прав стягувача боржником ФОП ОСОБА_2 не виконання зобов`язального права в розмірі 1400000 гривень»;

-«поновити права стягувача в спосіб відшкодування збитків завданих довготривалим порушенням заінтересованою особою Галицьким ВДВСУ недотримання Конституції України, ст.ст. 1, 3, 18 ЗУ «Про виконавче провадження» в розмірі 4000000 (чотири мільйони) гривень».

Ухвалою суду від 10.12.2024 року прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 17.12.2024 року клопотання заявниці ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувано у Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріалів виконавчого провадження №63562539 та матеріалів виконавчого провадження відкритого на виконання виконавчих листів виданих Галицьким районним судом м. Львова у справі № 461/5228/21.

14 січня 2025 року від Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшли письмові заперечення на скаргу.

В судовому засіданні заявниця скаргу підтримала з наведених у ній підстав, наголошувала суду на тому, що внаслідок несвоєчасного виконання державним виконавцем та боржником рішення суду їй спричинено моральні страждання, які полягають у тому, що неправомірні дії ФОП ОСОБА_2 та Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позбавили її єдиного джерела доходу. Зазначила, що вона потребує дороговартісного лікування, оскільки їй встановлено діагноз онкологія третього ступеня.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність інших учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи заявниці, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року у справі №5228/21 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, та зобов`язано фізичну особу підприємця ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні належному їй на праві власності об`єкті нерухомого майна - приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог було відмовлено.

08.04.2024 року стягувач ОСОБА_1 звернулась до Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ із заявою про примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року у справі №461/5228/21

11.04.2024 року державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74690351.

Також, 11.04.2024 року державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові винесено постанову про стягнення з боржника ФОП ОСОБА_2 витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Згідно з розпорядженнями державного виконавця від 24.04.2024 року №74690351, грошові кошти, з рахунку обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 461/5228/21, виданого 16.11.2021 року Галицьким районним судом м. Львова, а саме виконавчий збір у сумі 10653,5 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 369 грн. було перераховано на рахунок Державної казначейської служби України..

Згідно заяви боржника ФОП ОСОБА_2 від 12.04.2024 року вона 01.03.2019 року звільнила приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , передала стягувачу ОСОБА_1 ключі від вказаного приміщення та не чинить перешкод останній у користуванні ним.

Згідно акту державного виконавця від 12.04.2024 року, встановлено, що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 26,4 м2, зачинено, тривалий час не використовується.

26.04.2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки вимоги визначені у резолютивній частині виконавчого документа виконано.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26.11.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 20 травня 2024 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії державного виконавця Галицького районного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Грабовенської Любові Олександрівни, що полягають у винесенні нею постанови від 26.04.2024 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 461/5228/21, неправомірними. Постанову головного державного виконавця Галицького районного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Грабовенської Любові Олександрівни від 26.04.2024 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 461/5228/21, виданого Галицьким районним судом м. Львова 16.11.2021 року про зобов`язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні належним їй на праві власності нерухомим майном - приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , площею 26,4 м2 - скасовано. Зобов`язано державного виконавця Галицького районного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Грабовенську Любов Олександрівну вжити передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» заходів щодо виконання виконавчого листа № 461/5228/21 від 16.11.2021 року. В решті вимог скарги відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заявниця, звертаючись до суду із даною скаргою, фактично просить стягнути із боржника ФОП ОСОБА_2 та Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції), роз`яснено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено.

Відповідно до ст.448 ЦПК України питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Тобто, нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому цивільним законодавством.

Як вбачається із матеріалів скарги, скаржник звертається із вимогою про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця та боржника під час проведення виконавчого провадження, яка повинна розглядатися в позовному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволенню не підлягають, оскільки ці вимоги не можуть розглядатись за правилами розділу VII ЦПК України та підлягаю розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України заявниці слід роз`яснити, що порушені нею питання підлягають вирішенню в позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.02.2025 року.

Суддя Олександр КІТОВ