Номер провадження: 22-ц/813/1579/25
Справа № 497/2755/23
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі свого представника Анзонгер Наталі Сергіївни

на рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року, ухвалене Болградським районним судом Одеської області у складі: судді Кравцової А.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року позивач Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". В ході перевірки електронної пенсійної справи відповідача у порядку контролю виявлено факт працевлаштування його за посадою, яка не дає право на отримання пенсії за вислугу років.

Згідно протоколу перерахунку обраховано суму боргу відповідача за період з 03 січня 2023 року до 31 серпня 2023 року, яка становить 16608,97 грн. Рішенням № 2982 від 05 вересня 2023 року позивачу встановлено суму переплати відповідачу пенсії в розмірі 16608,97 грн - за період з 03 січня 2023 року до 31 серпня 2023 року. Про необхідність відшкодування боргу позивач відповідача повідомив листом від 11 вересня 2023 року, яким відповідачу повідомлено про способи добровільного погашення заборгованості. Але у зв`язку з неотриманням позивачем відповіді від відповідача, стверджується у позові, представник позивача був змушений звернутися до суду за захистом прав позивача.

У зв`язку з чим позивач із посиланням як на правову підставу своїх вимог на ч. 1 ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. 50 Закону № 1058 просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 надміру виплаченої пенсії у розмірі 16608,97 грн та судові витрати у розмірі 2684 грн.

22 грудня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що, обов`язковою підставою для стягнення з нього надмірно виплаченої суми пенсії є лише недобросовісність або зловживання з його боку. Однак, на його переконання, представник позивача фактично намагається безпідставно звинувати його, відповідача, у зловживаннях і недобросовісності, адже приховує від суду інформацію про те, що відповідач вчасно повідомив позивача про своє працевлаштування, а додані до позовної заяви докази - це документи, що вчасно надані особисто відповідачем, що свідчить про відсутність будь-яких зловживань з його боку та безпідставність позову; також відповідач подав клопотання про витребування у позивача доказу - матеріалів його пенсійної справи.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року в задоволенні позову Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області в особі свого представника Анзонгер Н.С., посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року, ухвалити нове рішення, яким позов Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по переплаті пенсії у розмірі 16608,97 грн та судового збору в розмірі 2684 грн задовольнити.

Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Під час перевірки електронної пенсійної справи відповідача у порядку контролю виявлено факт працевлаштування відповідача за посадою, яка не дає право на отримання пенсії за вислугу років, у зв`язку із чим виникла переплата пенсії в розмірі 16 608,97 грн, яка на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України підлягає безумовному поверненню відповідачем як такі, що набуті без достатньої правової підстави, що не враховано судом першої інстанції під час вирішення рішення по справі.

Судом першої інстанції не враховано, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення суми надміру виплаченої пенсії у розмірі 16 608,97 гривень, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено достатньо доказів та не зазначено законних і обґрунтованих підстав для примусового стягнення з відповідача зазначеної у позові грошової суми, а тому - позов ГУ ПФУ в Одеській області - не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років. Під час перевірки електронної пенсійної справи відповідача, стверджується у позові, - у порядку контролю, - виявлено факт працевлаштування відповідача за посадою, яка не дає права на отримання пенсії за вислугу років. Протоколом перерахунку за період з 03 січня 2023 року до 31 серпня 2023 року виявлено суму боргу відповідача, яка становить 16608,97 грн переплачених коштів (а.с. 12).

Згідно довідки від 18.01.2023 директора департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин ПАТ "УДП", відповідач ОСОБА_1 дійсно працює у ПРАТ "Українське Дунайське пароплавство " з 03.01.2023 і до теперішнього часу на посаді старшого помічника капітана т/х " ОСОБА_2 " (а.с. 15).

Рішенням № 2982 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.09.2023 ухвалено про утримання надміру виплачених відповідачу коштів в якості пенсії за період з 03.01.2023 до 31.08.2023 - в розмірі 16608,97грн (а.с. 14).

У зв`язку з чим, позивачем 11.09.2023 направлено відповідачу лист (повідомлення) за № 1500-0504-8/126002 - про повернення переплаченої суми державної допомоги у добровільному порядку.

Підставою для звернення до суду позивачем зазначається те, що відповідч ОСОБА_1 добровільно завдані державі збитки не відшкодував.

Отже, спірні відносини виникли між сторонами з приводу повернення відповідачем як отримувачем пенсії безпідставно утримуваних коштів - надмірно виплаченої йому, на думку позивача, пенсії у розмірі 16608,97 грн, оскільки позивач працевлаштувався на роботу, яка надала йому право на пенсію за вислугу років.

Переглядаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазнаває таке.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннях районах, містах і районах у містах.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до видів державних пенсій в ідносяться: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ч. 2 ст. 7 вказаного Закону).

Відповідно до п. 2.4. Постанови Правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Пунктом 2.5. вказаної постанови передбачено, що у разі працевлаштування/звільнення особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів з дня працевлаштування/звільнення надаються органу, що призначає пенсію, документи, які підтверджують, що особа працює/ не працює, зазначені у пункті 2.21 цього розділу.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 64 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі № 686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі № 173/424/17 (2-а/173/41/2017).

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».

Колегія суддів зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Як вбачається з копії пенсійної справи ОСОБА_1 , яка була витребувана за клопотанням відповідача вбачається, ОСОБА_1 про своє працевлаштування з 03 січня 2023 року повідомив Відділ обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) ГУПФУ в Одеській області 24 січня 2023 року письмовою заявою встановленого зразка (а.с. 53).

Вказане відповідачем не спростовані.

За таких обставин, коли відповідачем недобросовісність з боку ОСОБА_1 , який набув пенсійних виплат, відсутня, наведене в силу пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України виключає покладення на нього обов`язку повернути переплату пенсійних виплат за період з 03 січня 2023 року по 31 серпня 2023 року, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власного помилкового тлумачення норм права, що регулюють виниклі спірні правовідносини.

Встановивши, що відповідач отримав від позивача спірні грошові кошти у вигляді пенсії, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідача, суд першої інстанцій обґрунтовано відмовив у задоволенні цього позову, поданого на підставі ст. 1215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що перевиплата пенсії виникла саме внаслідок зловживання з боку відповідача по справі.

Більш того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі свого представника Анзонгер Наталі Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 18 лютого 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко