Справа № 314/5281/24
№ провадження 2/196/123/2025
19 лютого 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
учасники справи:
позивачка: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в залі суду с-ща Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, представник позивача - адвокат Харьков Віталій Олександрович,-
До Царичанського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю із Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що 08.08.2018 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб в Царичанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2020 р. /справа №196/1056/20/ шлюб між нею та відповідачем розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них з відповідачем народився син ОСОБА_3 .
Вказала, що на даний час проживає разом із сином, утримує та виховує неповнолітнього сина одна, неодноразово зверталась до відповідача із проханням про допомогу, однак відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає.
Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову до суду.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року було відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи по суті (а.с. 30).
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Харьков В.О. у судове засідання не з`явились. Представник позивачки подав до суду заяву через систему «Електронний суд» про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує. Також представник позивача у поданих суду письмових поясненнях зазначив, що в прохальній частині позовної заяви була допущена описка, а саме, невірно зазначено ім`я та по батькові відповідача як " ОСОБА_4 ", замість вірного " ОСОБА_5 " (а.с. 55-56, 61-62).
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити та пояснив, що він не являється рідним батьком ОСОБА_3 , а лише записаний як батько дитини у 2018 році за його згодою, по цей час у свідоцтві про народження дитини він являється батьком дитини. Дитина проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 . Також зазначив, що у прохальній частині позовної заяви вказана інша особа " ОСОБА_6 ", а не " ОСОБА_2 ".
Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.09.2018 р. (а.с. 7).
Сторони з 08.08.2018 р. перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2020 р. /справа №196/1056/20/ та позивачці після розірвання шлюбу - залишено шлюбне прізвище " ОСОБА_7 " (а.с. 47-48). Вказане рішення наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який знаходиться у вільному доступі.
Згідно актового запису про шлюб № 2604 від 03.12.2022 р. позивачка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували 03.12.2022 р. шлюб в Олександрівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м.Дніпро), прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_10 " (а.с.52-53).
Позивачка разом з неповнолітнім сином ОСОБА_11 проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №293 від 05.11.2024 р. (а.с.10).
Позивачка у позовній заяві посилається на ту обставину, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та вона вимушена одна утримувати дитину.
Відповідач ОСОБА_2 не визнаючи позов, посилається на ту обставину, що він не являється рідним батьком ОСОБА_3 , оскільки у 2018 році був записаний як батько у свідоцтві про народження ОСОБА_3 за його згодою, заперечує факт свого батьківства.
Суд не може взяти до уваги твердження відповідача, з огляду на таке.
Згідно повторного свідоцтва про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 від 18.09.2018 р. його батьком записаний відповідач у справі ОСОБА_2 (а.с.7).
Предметом поданого позивачкою ОСОБА_1 позову є позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Предметом доказування у даній категорії справ є наявність або відсутність між батьками угоди про сплату аліментів; наявність або відсутність постійного місця роботи, наявність регулярного заробітку або іншого доходу (при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу); наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення для справи.
Отже, питання щодо походження дитини не є предметом доказування у справах про стягнення аліментів, оскільки є необхідним елементом процесу доказування лише у справах про встановлення батьківства або виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, а тому доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він не являється батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 судом не приймаються.
Також відповідач, не визнаючи позов, посилається на те, що у прохальній частині позовної заяви зазначено ім`я та по батькові відповідача як " ОСОБА_4 ", а не « ОСОБА_5 » як в дійсності, однак такі доводи відповідача суд не бере до уваги, оскільки вказане являється очевидною опискою, про що представником відповідачки подано до суду заяву про допущену описку у прохальній частині позову в імені та по батькові відповідача. При цьому суд зазначає, що у вступній та описовій частині позовної заяви прізвище, ім`я та по батькові відповідача зазначено вірно.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, докази щодо добровільного надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати дитині матеріальну допомогу суду надано не було. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, … в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках / ч. 1 ст.13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/.
За таких обставин, суд, врахувавши встановлені обставини, досліджені матеріали справи, вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Задовольняючи позовні вимоги у такому розмірі, суд виходить з вищевказаних обставин та керується засадами справедливості, добросовісності та розумності сімейних відносин, закріплених у ч. 9 ст. 7 СК України, та вважає такий розмір обґрунтованим.
Початок стягнення аліментів відповідно до ч.1 ст.191 СК України має рахуватися з дня пред`явлення позову, тобто з 22 листопада 2024 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211.20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 24 лютого 2025 року.
Суддя Л.П. Бабічева