КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 758/1633/24 Головуючий у суді першої інстанції - Кордюкова Ж.І.
Номер провадження № 22-ц/824/3370/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Сенс Банк» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, відповідно до якого просив суд: визнати протиправною відмову відповідача про проведення реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року та зобов?язати відповідача провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 800001990 від 01 жовтня 2007 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», було укладено кредитний договір №800001990 від 01 жовтня 2007 року, за яким позивач отримав кошти у сумі 303 000 грн, що станом на 01 жовтня 2007 року було еквівалентно 60 000 доларів США, ці кошти пішли в рахунок погашення кредиту перед Комерційним банком «Надра» за придбання квартири АДРЕСА_1 .

На забезпечення кредитного договору №800001990 від 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено іпотечний договір №800001990-И від 01 жовтня 2007 року, за умовами якого було передано в іпотеку вищевказану квартиру.

Вказує, позивач зареєстрований та проживає в квартирі, яка є предметом іпотеки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною, сином та донькою. Іншого житла у позивача в наявності немає.

Наголошує, позивач сплатив на користь ПАТ «Альфа-Банк» 86 500 доларів США, тому станом на 01 січня 2024 року у позивача була відсутня заборгованість за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року.

Вказує, ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року відкрито провадження у справі №758/1632/18 за позовною заявою ПАТ «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак спір до цього часу не вирішений.

В грудні 2023 позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення реструктуризації за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року у порядку визначеному п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», яка була отримана відповідачем 27 грудня 2023 року.

В подальшому, 09 січня 2024 року відповідач відмовив у проведенні реструктуризації, мотивуючи його тим, що банк звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , та роз`яснив, що позивач має право на реструктуризацію за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року, але після ухвалення судом остаточного рішення по справі №758/1632/18 і не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Вважає, відмова відповідача у задоволенні заяви про реструктуризацію зобов`язання є незаконною та порушує права позивача, оскільки, норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, тому позовна вимога про зобов`язання провести реструктуризацію підлягає до задоволення.

На підставі цього, позивач вимушений був звернутися до суду задля врегулювання спірного питання у судовому порядку та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року Позовні вимоги ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач повинен був здійснити реструктуризацію зобов`язань апелянта на підставі п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», оскільки дана норма щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною.

Зазначає, не погоджується із твердженням суду першої інстанції, що оскільки між сторонами наявні судові спори, а доказів на погашення заборгованості за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року до суду не надано, то існування між боржником та кредитором спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором, виключає можливість у задоволенні позову про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію заборгованості відповідно до Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Вказує, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 квітня 2023 року у справі №209/800/22, позичальник за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, може подати заяву кредитору про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань, за якими подається заява. Відтак, наголошує, чітко визначено, що наявність судових спорів між сторонами не є підставою для відмови у проведенні реструктуризації.

Разом з тим, зазначає, існує вичерпний перелік підстав про відмову у реструктуризації згідно із Законом України «Про споживче кредитування» і наявність судових спорів, на що посилається суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, не є підставою для відмови у проведенні реструктуризації.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

При апеляційному розгляді справи позивач у справі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову з підстав зазначених в позовній заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 114) до суду апеляційної інстанції не з`явився та заяв про відкладення розгляду справи до суду не подав.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», укладено кредитний договір № 800001990, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 60 000,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 12,25 % річних, з кінцевим терміном повернення 01 жовтня 2022 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», укладено іпотечний договір №800001990-И, предметом іпотеки за яким є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16 вересня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість у розмірі 31331, 45 доларів США.

17 травня 2018 року ухвалою Подільського районного суду міста Києві відкрито провадження у справі №758/1632/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відомості про ухвалення рішення у даній справі в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом АТ «Альфа - Банк» станом на 07 лютого 2018 року заборгованість ОСОБА_1 становить 67764,24 доларів США.

22 грудня 2023 року позивач звернувся до АТ «Сенс Банк» з заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року у порядку визначеному п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

09.04.2024 листом вих. №1372-56/2024 АТ «Сенс Банк» відмовило ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації, зазначило, що оскільки банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . судовий процес триває і остаточного рішення судом не прийнято, а тому проведення реструктуризації зобов`язання за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року наразі неможливе. Роз`яснено, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись до АТ «Сенс Банк» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язання за кредитним договорам після ухвалення судом остаточного рішення у справі №758/1632/18, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що упровадженні Подільського районного суду м. Києва перебувають цивільні справи №758/1632/18 - за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та №758/12073/16-ц - за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про застосування наслідків удаваного правочину. Доказів на погашення заборгованості за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року до суду не надано.

Суд виснував, що сама по собі вимога позичальника провести реструктуризацію його зобов`язань за кредитним договором на підставі п.7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» без дотримання порядку, встановленого цим пунктом, не є безумовною підставою для реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, оскільки реструктуризація - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах з споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту з урахуванням інших вимог цього пункту.

Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції на час укладення договору про іпотечний кредит) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Частиною сьомою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначається, що позичальник не має права відкликати згоду щодо: споживчих кредитів, забезпечених іпотекою; споживчих кредитів на придбання житла.

Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-1X «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» передбачає реструктуризацію кредитів, укладених в іноземній валюті, забезпечення за якими виступає житлова нерухомість.

Таким чином, Закони України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів» передбачають, що споживчим кредитом може бути іпотечний кредит, укладений з фізичною особою на купівлю чи під заставу житлової нерухомості.

У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 409/1398/18, провадження № 61-8551 св 21, зазначено, що договір про іпотечний кредит, який було укладено з АТ «Ощадбанк», регулюється положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон № 1381-IX і розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно зі

статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 ЗК України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

- у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

- у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

- у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили:

- заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Відповідно до частини четвертої пункту 7 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються:

- прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;

- найменування кредитодавця (повне або скорочене);

- інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява;

- інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника);

- інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса);

- інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя;

- документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя)..

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника

(особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів.

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених в цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом апеляційної інстанції при перегляді вказаної справи встановлено, що 01 жовтня 2007 року між позивачем у вказаній справі ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», укладено кредитний договір № 800001990, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 60 000,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 12,25 % річних, з кінцевим терміном повернення 01 жовтня 2022 року (а.с. 21,22).

З відомостей, що містяться у інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 грудня 2023 року вбачається, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладеного 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», укладено іпотечний договір №800001990-И, предметом іпотеки за яким є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33).

Також із матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2018 року ухвалою Подільського районного суду міста Києві відкрито провадження у справі №758/1632/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відомості про ухвалення рішення у даній справі в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом АТ «Альфа - Банк» станом на 07 лютого 2018 року заборгованість ОСОБА_1 становить 67764,24 доларів США.

22 грудня 2023 року позивач звернувся до АТ «Сенс Банк» з заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року у порядку визначеному п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

09 січня 2024 року листом вих. №1372-56/2024 АТ «Сенс Банк» відмовило ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації, зазначило, що оскільки банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . судовий процес триває і остаточного рішення судом не прийнято, а тому проведення реструктуризації зобов`язання за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року наразі неможливе. Роз`яснено, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись до АТ «Сенс Банк» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язання за кредитним договорам після ухвалення судом остаточного рішення у справі №758/1632/18, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір про визнання права на реструктуризацію заборгованості, виходив з того, що вимоги ОСОБА_1

є необґрунтованими, оскільки позичальник звернувся до банку з письмовою заявою про реструктуризацію заборгованості 27 грудня 2023 року, тобто до спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», на день набрання чинності цим пунктом у суді на розгляді перебуває цивільна справа № 758/1632/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором про реструктуризацію зобов`язань за яким ОСОБА_3 подано заяву, проте у цій справі судом рішення не постановлено.

Водночас суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за змістом абзацу 2 підпункту 3 пункту 7 Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив строки для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань. Так, у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили: заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» або не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Суд апеляційної інстанції з врахуванням правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 209/800/22 вважає висновок суду першої інстанції про те, що наявність в провадженні Подільського районного суду міста Києві відкрито провадження у справі №758/1632/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки унеможливлювала розгляд банком заяви позивача про проведення реструктуризації відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», помилковими, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні наведених приписів Закону.

Так, положення підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не обмежує права споживача на звернення до банку із заявою про проведення реструктуризацію в період перебування в провадженні суду справи за позовом банку про стягнення заборгованості із такого позичальника, а встановлює додатковий (збільшений) строк для подання відповідної заяви у такому випадку.

Позичальник за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, може подати заяву кредитору про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя як протягом тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування», так і зі спливом цього строку, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

У справі, яка переглядається касаційним судом, встановлено, що ОСОБА_1 надіслав на адресу АТ «СЕНС Банк» заяву про проведення реструктуризації у порядку Закону України «Про споживче кредитування», яка отримана банком 25 червня 2021 року та зареєстрована за № 1535-ВБ.

У заяві представник ОСОБА_1 вказав усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», та долучив документи, які підтверджують такі відомості.

АТ «СЕНС БАНК» листом № 1372-56/2024 від 09 січня 2024 року відмовив у проведенні реструктуризації, вказавши про наявність у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за кредитним договором, та відсутність рішення суду, що набрало законної сили; ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно з законодавством України (зокрема, Законом України «Про споживче кредитування»).

Зміст листа відповідача підтверджує, що відмова у проведенні реструктуризації боргу не містить конкретних правових підстав та переліку документів, які не долучено заявником.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин, за яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів (абзац 10 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Не здійснюється відповідно до цього пункту реструктуризація зобов`язань за договорами, усі зобов`язання за якими до дня набрання чинності цим пунктом реструктуризовано, за умови вираження усіх грошових зобов`язань виключно у грошовій одиниці України (гривні) без визначення грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті (абзац 11 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

За наведених обставин, за змістом пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у АТ « Сенс Банк» не було передбачених законом підстав для відмови ОСОБА_1 у здійсненні реструктуризації заборгованості за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Отже, зобов`язання передбачені кредитним договором, які укладені 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерними товариством «Альфа банк», правонаступником якого є АТ « Сенс Банк», підлягали реструктуризації, тому відповідач безпідставно відмовив у задоволенні заяви позивача про проведення реструктуризації.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині необхідності визнання неправомірними дії відповідача АТ «СЕНС БАНК» колегія суддів враховує положення частини 4 статті 263 ЦПК України щодо обов`язковості врахування судами висновків викладених у постановах Верховного Суду.

Так, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у поставі від 04 листопада 2024 року у справі № 465/4230/22 виснувала «що у випадку наявності підстав та дотримання умов, передбачених пунктом 7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», боржник має право вимагати від кредитора провести реструктуризацію свого зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Тому заявлення вимоги про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію кредитної заборгованості є належним способом захисту прав позичальника у наведеній категорії справ, який відповідає пункту 5 частини першої статті 16 ЦК України (примусове виконання обов`язку в натурі), змісту відповідного права, характеру його порушення та невизнання.

Водночас Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду звертає увагу, що зверненню до суду із вимогою про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором в будь-якому випадку передує виконання боржником дій, спрямованих на досудове врегулювання спірного питання.

Так, для вирішення питання існування підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію зобов`язань за договором споживчого кредитування суду необхідно перевірити правомірність відмови кредитора у здійсненні такої.

Таким чином, законність (обґрунтованість, правомірність) відмови кредитора провести реструктуризацію підлягає дослідженню судом з метою вирішення поданого боржником позову в частині вимог про зобов`язання кредитора провести таку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2023 року у справі № 372/3603/21 (провадження № 61-11901св23) зроблено висновок про те, що позовна вимога зобов`язати банк здійснити реструктуризацію заборгованості за кредитним договором спрямована на захист цивільного права споживача, тому обраний спосіб захисту є ефективним та забезпечує реальне поновлення та захист його порушеного права щодо реструктуризації наявного кредитного боргу. Пред`явлення окремої вимоги про визнання неправомірними дій банку щодо відмови в задоволенні заяви про здійснення реструктуризації кредитної заборгованості не є обов`язковим, оскільки суд незалежно від наявності такої вимоги повинен надати оцінку правомірності дій банку.

З урахуванням викладеного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду робить висновок, що належним способом захисту прав боржника, за наявності підстав та з дотриманням умов, визначених Законом № 1381-IX, є пред`явлення вимоги до кредитора провести реструктуризацію кредитної заборгованості. При цьому заявлення окремої вимоги про визнання відмови кредитора незаконною, неправомірною тощо не вимагається. Разом із цим, оскарження самої лише відмови кредитора у проведенні реструктуризації боргу без одночасного пред`явлення вимоги до суду про зобов`язання кредитора провести таку не призведе до відновлення порушеного права боржника.

Такий висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80, 81, 83), від 01 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20 червня 2023 року в справі № 554/10517/16-ц (пункт 7.47), від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)].

Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті [див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)].»

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» в частині вимоги про визнання протиправною відмову відповідача про проведення реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №800001990 від 01 жовтня 2007 року, як неефективний спосіб порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у справі звільнений від сплати судового збору як при подачі позову так і при подачі апеляційної в порядку визначеному п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку з чим зазначені судові витрати повинні бути покладені на відповідача у справі пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість однієї вимоги немайнового характеру, тому з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн, за подачу позову до суду першої інстанції та 1816,80 грн. за подачу апеляційної скарги, а всього 3028 грн.

Керуючись пунктом 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»,ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 вересня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» ( юр. адр. 03150 м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100 ) провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 (зареєстр. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 800001990 від 01 жовтня 2007 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» ( правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 .

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» ( юр. адр. 03150 м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 3028 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв