Провадження №: 2-о/752/114/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кирильчук І. А.

при секретарі Замай А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва за правилами окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Голосіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа - Голосіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), у якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме:

1)встановити факт народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Сатинка Сампурського району Тамбовської області РСФСР;

2)зобов`язати Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити актовий запис про факт народження ОСОБА_1 за №26 від 22 квітня 1961 року та видати дублікат свідоцтва про народження державного зразка України;

3)встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території м. Тамбов колишнього РСФСР;

4)зобов`язати Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити актовий запис про факт реєстрації шлюбу за №595 від 18 липня 1981 року та видати дублікат свідоцтва про шлюб державного зразка України.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Сатинка Сампурського району Тамбовської області колишньої РСФСР, що підтверджується свідоцтвом про народження державного зразка колишнього СРСР НОМЕР_1 , виданого 22 квітня 1961 року. 18 липня 1981 року ОСОБА_1 уклала шлюб у м. Тамбов на території колишньої РСФСР із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб державного зразка колишнього СРСР НОМЕР_2 виданого 18 липня 1981 року.

У листопаді 2024 року заявник звернулася до Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві із заявою про видачу дубліката її свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження. На що листом Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві від 29 листопада 2024 року № 2835/33.1-87 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі вищезазначених документів у зв`язку з тим, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала збройну агресією відносно України та на даний час будь-які взаємовідносини та обмін даними з органами Міністерства юстиції РФ не здійснюється внаслідок чого, підтвердити юридичний факт народження заявника та її шлюбу з ОСОБА_1 не надається за можливим.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просила встановити факти, що мають юридичне значення та зобов`язати вчинити дії.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

06 січня 2025 року ОСОБА_1 отримала копію ухвали від 23 грудня 2024 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

09 січня 2025 року до суду надійшла нова редакція заяви ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали від 23 грудня 2024 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами окремого провадження.

14 січня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких заявник зазначила, що її дочка ОСОБА_3 має намір оформити посвідку про постійне місце проживання на території Республіки Кіпр та в подальшому заявник разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , як близькі родичі та члени сім`ї в подальшому планують та мають намір також оформити такі посвідки. У зв`язку із чим, виникла необхідність надати до компетентних органів Республіки Кіпр документи, що підтверджують їх родинні зв`язки і родинні зв`язки з їхньою дочкою ОСОБА_3 . Згідно із законодавством Республіки Кіпр в іноземних документах, подаються іноземними громадянами до компетентних органів Республіки Кіпр повинен бути проставлений апостиль на оригіналах документів та документи мають бути перекладені на англійську або грецьку мову. Стосовно проставлення апостиля на документах, виданих установами колишніх союзних республік у складі СРСР, Міністерство юстиції України зазначає, що відповідно до 3 абзацу першого пункту 4 Правил проставлення апостиля оригінали офіційних документів, виданих установами колишніх союзних республік у складі СРСР, не можуть бути прийняті на території України для проставлення апостиля. Апостиль може бути проставлено на копіях оригіналів таких документів, виданих установами колишніх союзних республік у складі СРСР, завідчених у встановленому порядку на території України, без проставлення апостиля на оригіналі такого документа (абзац 2 пункту 4 Правил). Враховуючи вищезазначене та ситуацію із збройною агресією російської федерації проти України, внаслідок якої на даний час отримати нові документи не має жодної можливості та проставити апостиль також, тому заявник звернулася до суду із відповідно заявою, оскільки інших способів для отримання документів немає.

10 лютого 2025 року заявник подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа - Голосіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), ухвалу про відкриття провадження та копію заяви з додатками отримала, 27 січня 2025 року надіслала пояснення щодо обов`язкових даних, які мають бути зазначені в резолютивній частині рішення суду для можливості виконання його в повному обсязі, також просила розглядати справу за відсутності її представника. В судове засідання представник заінтересованої особи, будучи повідомленим належним чином, не з`явився.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Сатинка Сампурського району Тамбовської області колишньої РСФСР, що підтверджується свідоцтвом про народження державного зразка колишнього СРСР НОМЕР_1 , виданого 22 квітня 1961 року та копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 15 липня 1997 року Комсомольським ГО УМВД України в Полтавській області (а. с. 6-8, 10).

18 липня 1981 року ОСОБА_1 уклала шлюб у м. Тамбов на території колишньої РСФСР із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб державного зразка колишнього СРСР НОМЕР_2 виданого 18 липня 1981 року (в. с. 11).

Листом Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві від 29 листопада 2024 року № 2835/33.1-87 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про народження, яке було зареєстроване 22 квітня 1961 року Дмитрівською сільською радою селища Сатинка Сампурського району Тамбовської області в рф та дублікату свідоцтва про шлюб, яке було зареєстроване 18 липня 1981 року відділом РАГС Жовтневого району міста Тамбов в рф, у зв`язку з тим, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала збройну агресією відносно України та на даний час будь-які взаємовідносини та обмін даними з органами Міністерства юстиції рф не здійснюється.

Статтею 2 ЦПК України установлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а цивільне судочинство здійснюється у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з частиною сьомою цієї норми окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Аналогічне визначення поняття окремого провадження як виду непозовного цивільного судочинства наведене у частині першій статті 293 ЦПК України.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).

Згідно зі статтею 315 цього Кодексу суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Вимоги до змісту та форми заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначені статтею 318 ЦПК України.

Згідно положень цієї процесуальної норми у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

З огляду на зазначене можна дійти висновку, що юридичний факт може бути встановлений в судовому порядку лише у разі відсутності документів, що посвідчують цей факт, неможливості їх одержання або відновлення та за умови, що закон не визначає іншого порядку їх встановлення.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану в Україні визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

За приписами статті 9 цього Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Сучасна держава Україна утворилася внаслідок розпаду Радянського Союзу і проголошення нею незалежності 24 серпня 1991 року, що було скріплено результатом всенародного волевиявлення 01 грудня 1991 року.

Офіційно Союз Радянських Соціалістичних Республік (СРСР) припинив своє існування 26 грудня 1991 року (дата прийняття Радою Республік Верховної Ради СРСР декларації № 142-Н про припинення існування СРСР у зв`язку з утворенням СНД).

В СРСР діяло єдине союзне громадянство (кожен громадянин союзної республіки був громадянином СРСР), столицею цієї держави була Москва, а Україна була однією з 15 союзних республік у складі СРСР.

Після відновлення незалежності Україна визнала дійсними на своїй території усі офіційні документи, видані в установленому законом порядку щодо громадян колишнього СРСР, у тому числі й свідоцтва, що їх видавали державні органи запису актів громадянського стану.

Як убачається зі змісту заявлених вимог, заявник просить встановити факт її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Сатинка Сампурського району Тамбовської області РСФСР та факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території м. Тамбов колишнього РСФСР, тобто ще до припинення існування СРСР.

Крім того, факт народження ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1 ) підтверджується свідоцтвом про народження державного зразка колишнього СРСР НОМЕР_1 , виданого 22 квітня 1961 року.

Факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про шлюб державного зразка колишнього СРСР НОМЕР_2 , виданого 18 липня 1981 року.

Отже аналізуючи вищенаведені обставини утворення сучасної України як незалежної держави в контексті предмету заяви ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що заявлені останньою вимоги не мають під собою жодного юридичного підґрунтя, оскільки факт народження заявника та факт реєстрації її шлюбу з ОСОБА_1 підтверджується офіційними документами, які визнаються в Україні.

Та обставина, що згідно з пунктом 4 Правил проставлення апостиля на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав (затверджених наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України № 125/209/293/139/999/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21.03.2023 за № 478/39534) оригінали офіційних документів, виданих установами колишніх союзних республік у складі СРСР, окрім документів про освіту та вчені звання, виданих УРСР, не можуть бути прийняті на території України для проставлення апостиля, на вирішення справи не впливає, оскільки з наведених у заяві обґрунтувань вбачається, що фактично має місце спір про зобов`язання вчинити певні дії, що розглядається в позовному провадженні.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Тобто, у порядку окремого провадження не може бути заявлено вимог про зобов`язання чинити дії.

Разом із тим, зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить зобов`язати Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити певні дії (поновити актовий запис про факт народження ОСОБА_1 за № 26 від 22 квітня 1961 року та про факт реєстрації шлюбу за №595 від 18 липня 1981 року та видати дублікати свідоцтв про народження та про шлюб державного зразка України), тобто заява містить вимогу зобов`язального характеру, яка з огляду на визначений в статті 16 ЦК України спосіб захисту застосовується у спірних правовідносинах шляхом примусу до особи, яка порушила суб`єктивне право особи. Водночас, позовні вимоги в порядку окремого провадження розгляду не підлягають.

Отже заявник не позбавлена можливості захистити свій правомірний інтерес у спосіб, що не суперечитиме вимогам процесуального законодавства, а отже, обраний нею порядок захисту не відповідає визначеним процедурам судової діяльності з відправлення правосуддя.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, слід відмовити, а в частині зобов`язання вчинити певні дії - заяву залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 263-265, 294, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Голосіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Голосіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), в частині зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 24 лютого 2025 року.

Суддя І. А. Кирильчук