Справа № 450/740/25 Провадження № 2/450/1140/25
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

19 лютого 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді - Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

18.02.2025 року в провадження Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

19.02.2025 року на адресу суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 104, кв.м., житл. пл. 67,1 кв.м.

та до якого належить сарай - літ. "Б", вбиральня - літ. "В", ворота - №1, огорожа - №2; заборонити суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 104, кв.м., житл. пл. 67,1 кв.м. та до якого належить сарай - літ. "Б", вбиральня - літ. "В", ворота - №1, огорожа - №2.

Заява мотивована тим, що в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться справа №450/740/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Підставами позову являється вибуття майна з власноті ОСОБА_1 поза волею останнього на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.12.2020р., яке скасовано постановою Львівського апеляційного суду від 11.11.2024р. Не вжиття заходів забезпечення позову, про вжиття яких просить заявник, унеможливить виконання можливого судового рішення в даній справі або значно утруднить виконання рішення суду, відтак позивач не зможе ефективно захистити та відновити свої права за захистом та відновленням яких позивач звернувся з позовом до Пустомитівського районного суду Львівської області. Таким чином, приймаючи до уваги предмет позову, ризики ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, вважає, що співмірним і адекватним буде застосування таких заходів забезпечення позову, як накладення арешту на майно, а також заборони органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо відповідного житлового будинку. Окрім цього, зазначає, що даному випадку зазначені заходи забезпечення позову є достатніми та дієвими для збереження майна в незмінному стані та забезпечення фактичного виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог. Застосування заходів забезпечення позову про які просить позивач не є тотожними позовним вимогам; є необхідними та достатніми, оскільки унеможливить подальше відчуження житлового будинку. Жоден інший захід ефективно не забезпечить захист прав позивача; є співмірними суті позову, оскільки позовні вимоги стосуються витребування майна із чужого незаконного володіння; не призводить та не призведе до заподіяння відповідачу будь-яких збитків; відверне реально існуючу загрозу порушення прав позивача унеможливить можливе відчуження житлового будинку відповідачем будь-яким третім особам; убезпечить третіх осіб від придбання майна, що перебуває у судовому спорі; відверне неможливість виконання можливого судового рішення, адже у випадку відчуження житлового будинку, правовідносини зміняться настільки, що рішення суду у даному спорі не матиме наслідком поновлення порушеного права позивача, а

за його захистом і відновленням необхідно буде повторно звертатися з позовом до інших осіб з іншим предметом та підставами позову.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.02.2025 року позовну заяву залишено без руху.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

При цьому, адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову, які можуть застосовуватися судом, визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Зокрема згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, суд констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Так, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

До Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування житлового будинку під лат. «А-1» заг. пл. 104, кв.м., житл. пл. 67,1 кв.м., який складається з чотирьох житлових кімнат та кухні та до якого належить сарай літ «Б», вбиральня літ «В», ворота № 1, огорожа № 2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , визначивши порядок виконання судового рішення, указавши, що це рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію прав за ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником спірного житлового будинку.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо майнових прав на спірне майно, а також зважаючи на те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, суд приходить до переконання, що необхідно вжити заходи забезпечення позову для охорони матеріально-правових інтересів позивача, зокрема у разі задоволення позовних вимог, з метою забезпечення позивачу реального та ефективного виконання можливого судового рішення про задоволення позову, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Крім цього, запропонований позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача, оскільки обмежується лише можливість розпоряджатися майновими права.

Наведене дає також підстави для висновку про те, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

Таким чином, беручи до уваги предмет спірних правовідносин, суд приходить до переконання про те, що накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 104, кв.м., житл. пл. 67,1 кв.м. та до якого належить сарай - літ. "Б", вбиральня - літ. "В", ворота - №1, огорожа - №2, та заборона суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на житловий будинок, як заходи забезпечення позову та охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, зокрема у разі задоволення позовних вимог, є цілком виправданий.

Таким чином з врахування наведеного, приходять до висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, підлягає до задоволення.

При цьому, суд враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної справи.

Крім цього, у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.

В силу вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 263 ЦПК України, суд,-

постановив:

заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння,- задоволити.

З метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння, вжити заходи забезпечення позову шляхом :

накладення арешту на на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 104, кв.м., житл. пл. 67,1 кв.м.

та до якого належить сарай - літ. "Б", вбиральня - літ. "В", ворота - №1, огорожа - №2;

забороною суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 104, кв.м., житл. пл. 67,1 кв.м. та до якого належить сарай літ. "Б", вбиральня - літ. "В", ворота - №1, огорожа - №2.

Стягувач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Боржник : ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо Львівського апеляційного суду.

СуддяН. Б. Добош