КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/2344/22 Головуючий у 1 інстанції: Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/824/3346/2025 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Кафідової О.В.,

секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційні скарги адвоката Корсуна Юрія Юрійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину та на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про визнання договорів удаваними, визнання майнових прав та права власності на квартиру,-

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання договорів удаваними, визнання майнових прав та права власності на квартиру. Зазначив, що 20 березня 2008 року між ним та ТОВ Регіональні будівні інвестиції» було укладено договір бронювання об`єкта нерухомості № А8-Б2 щодо бронювання житлового приміщення проектною площею 87,23 кв.м. в секції № 1 454-квартирного 21/22 поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З одночасним укладанням договору бронювання об`єкту нерухомості № А8-Б2 від 20 березня 2008 року ним було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20 березня 2008 року з ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції», що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного фонду «Житло та інвестиції», на купівлю облігацій серії А в кількості 8 723 штуки з № 24261 по 32983. Згідно інформації про випуск облігацій, опублікованій 23 травня 2006 року в офіційному виданні ДКЦПФР «Дивіденди-інформ» № 121-122 (457-458), облігації серії А в кількості 8 723 штуки з № 24261 по 32983 надають право на отримання житлового приміщення № 8 в секції 1 у 454-квартирному 21/22 поверховому житловому комплексі по АДРЕСА_2 . 20 березня 2008 року ним було внесено на р/р ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції», що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного фонду «Житло та інвестиції», грошові кошти в сумі 885 428,12 грн. за прості іменні безпроцентні облігації згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20 березня 2008 року. Для здійснення операцій з облігаціями ним було відкрито рахунок у цінних паперах № НОМЕР_1 у зберігача - ВАТ КБ «Надра». Право власності на придбаний ним пакет цінних паперів виникло з моменту їх зарахування на його рахунок у цінних паперах, що відкритий у зберігача, - з 16.09.2008 року. Таким чином, право власності на житлове приміщення він отримує при погашенні пакету облігацій серії А в кількості 8 723 штуки з № 24261 по 32983 шляхом укладання в письмовій формі договору купівлі-продажу нерухомості, який підлягає нотаріальному посвідченню, за яким здійснюється передача квартири у власність інвестора, що придбав пакет цінних паперів. Він пред`явив придбаний пакет облігацій ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» для погашення. Таким чином, відповідно до зазначених документів він придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_3 . 30 червня 2009 року Господарським судом Київської області прийнято рішення по справі № 13/133-09 згідно якого до ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції» перейшло право власності на об`єкт нерухомості, у якому знаходиться квартира, а 17 серпня 2009 року рішенням Господарського суду Київської області по справі № 19/205-09 було визнано право власності на зазначений об`єкт за ТОВ «АВЕРС-СІТІ». 25.10.2010 року він відступив право вимоги квартири № 8 до ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» за договором № А-8/АС відступлення права вимоги на користь ТОВ «Аверс-Сіті». Відповідно до пункту 1.4 вказаного договору право вимоги, визначене у п. 1.2 цього договору, переходить від позивача до ТОВ «Аверс-Сіті» з дати сплати ціни права вимоги, яка відповідно до п. 2.2. цього договору складає 885 428,12 грн. Факт оплати відповідачу вартості квартири № 8 за попереднім договором № А-8 від 25.10.2010 року підтверджується договором про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року № A8/Z та довідкою № 01/02-11 про оплату повної вартості від 01.02.2011 року, виданою ТОВ «АВЕРС-СІТІ». Повідомленням про уступку права вимоги від 25.10.2010 року ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» визнано легітимність та чинність вимоги за Договорами № А8-Б2 Бронювання об`єкту нерухомості від 20 березня 2008 року, що укладений між ним та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», та Договором купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20.03.2008 року, що укладений з ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції» стосовно купівлі цінних паперів, що емітовані ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» по виконанню обов`язків передати у його власність житлового приміщення, поверх - 3 кількість кімнат - 2, загальною проектною площею 87,23 кв.м. Відповідач неодноразово підтверджував, що він дійсно є інвестором квартири № 8 та зобов`язувався передати у власність квартиру, уклавши договір купівлі-продажу. Так, 25.10.2010 року між ним та відповідачем було укладено попередній договір № А-8 купівлі-продажу зазначеної квартири. 24 січня 2011 року між ним та ТОВ «Аверс-Сіті» укладено договір № А-8 ДП, відповідно до умов якого сторони дійшли взаємної згоди, та визначили строк для укладання сторонами договору купівлі-продажу квартири на підставі укладеного сторонами попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року, не пізніше 31 травня 2012 року. 16 вересня 2011 року будинок, складовою частиною якого є спірна квартира, введено в експлуатацію, що підтверджується сертифікатом КС № 6. Право власності на квартиру було зареєстровано за ТОВ «Аверс-Сіті» 23 липня 2012 року. Отримавши інформацію про введення будинку в експлуатацію та винесене Виконкомом Коцюбинської селищної ради Рішення, а також видане доручення КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити свідоцтва про право власності та виготовити технічні паспорти на квартири, він неодноразово письмово, а потім особисто звертався до відповідача з вимогою укласти основний договір купівлі-продажу квартири, яку придбав як інвестор, повністю оплативши її вартість перед забудовником, однак жодної відповіді не отримав. Відповідач неодноразово підтверджував, що він дійсно є інвестором квартири № 8 та зобов`язувався передати у власність квартиру, уклавши договір купівлі-продажу. Так, 25.10.2010 року між сторонами було укладено попередній договір № А-8 купівлі продажу зазначеної квартири. В порушення пункту 1.4 та 2.2 договору № А-8/АС відповідачем не було проведено оплати, але було фактично продовжені майнові права на спірну квартиру. Факт наявності майнових прав у нього підтверджується договором про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року № A8/Z та довідкою № 01/02- 11 про оплату повної вартості від 01.02.2011 року, виданою ТОВ «АВЕРС-СІТІ». 24 січня 2011 року між ним та ТОВ «Аверс-Сіті» укладено договір № А-8 ДП, відповідно до умов якого сторони дійшли взаємної згоди та визначили строк укладання договору купівлі-продажу квартири на підставі укладеного сторонами попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року не пізніше 31 травня 2012 року. Відповідно до укладених договорів у нього наявні майнові права на спірну квартиру, але всупереч взятих зобов`язань відповідач не оформив на нього право власності. Відповідно до п. 7.1 договору №А-8/АС він набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріпленням їх печатками (у разі наявності) і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Відповідачем не виконав зобов`язань за договором, який не втратив чинність, у нього наявні правові підстави (майнові права) на спірну квартиру. З загального аналізу договірних відносин вбачається, що він інвестував кошти в будівництво квартири, договірні відносини щодо майнових прав визнані обома сторонами, проте право власності на об`єкт інвестування він не отримав. За наявності беззаперечних доказів його майнових прав на квартиру, відповідач ухиляється від передачі у власність спірної квартири та не визнає наявність майнових прав на неї. Вкладені в будівництво грошові кошти у вказаних договорах визначено як безумовне майнове право на новозбудоване майно, що після державної реєстрації стає правом власності інвестора на новозбудоване майно як нерухомість. Позивач зазначив, що укладені між сторонами правочини не мали їх реального правового значення та за своєю суттю були направлені на досягнення зовсім інших цілей. Укладення договору № А-8/АС відступлення права вимоги від 25.10.2010 року та попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року не мало на меті перехід прав та обов`язків сторін за цими договорами. Істотними умовами цих договорів є саме передача прав на спірну квартиру та оплата її вартості. Метою цих договорів є переоформлення прав забудовника на квартиру за ТОВ «Аверс-Сіті» та продовження майнових прав інвестора за ним. На підтвердження реальної мети за цими договорами сторонами було підписано договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року № A8/Z, а також 24 січня 2011 року між ним та ТОВ «Аверс-Сіті» укладено договір № А-8 ДП, умовами якого сторони дійшли взаємної згоди і визначили строк для укладання сторонами договору купівлі-продажу квартири на підставі укладеного сторонами попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року не пізніше 31 травня 2012 року. В короткий проміжок часу між сторонами було укладено 4 окремих правочинів, пов`язаних між собою однією цілю - юридичне переоформлення прав за договором бронювання об`єкта нерухомості 20 березня 2008 року № А8-Б2 та договір купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20 березня 2008 року переоформлення прав забудовника та інвестора за ним та відповідачем. В момент укладення договорів відповідач запевняв, що іншого шляху переоформлення майнових прав за ним не існує. Відповідач запропонував вищезазначені договори, як шлях врегулювання даних правовідносин. Відповідач не заперечував про передачу у власність спірної квартири до фактичного моменту отримання відповідачем свідоцтва на право власності, а після настання даної події почав уникати переоформлення квартири. Всі умови договорів та порядок черговості були запропоновані відповідачем як виключна умова збереження майнових прав інвестора на спірну квартиру. Позивач вважає, що запропоновані відповідачем та укладений між ТОВ «АВЕРС-СІТІ» та ним договір № А-8/АС відступлення права вимоги від 25.10.2010 року, попередній договір № А-8 від 25 жовтня 2010 року, договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року № A8/Z, договір № А-8 ДП 24 січня 2011 року є удаваними та укладені з метою переоформлення за ТОВ «Аверс-Сіті» прав забудовника на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 , а за ОСОБА_1 продовження переоформлення майнових прав як інвестора на дану квартиру, що до цього було закріплено в договорі бронювання об`єкта нерухомості 20 березня 2008 року № А8-Б2 та договорі купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20 березня 2008 року. Вважає, що у випадку оспорювання чи невизнання за інвестором, який виконав умови договору інвестування, первісного права власності на новостворений об`єкт інвестування, введений в експлуатацію, ефективним способом захисту такого права є визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України. Ураховуючи особливість перетворення права на майнові права у право на новостворений об`єкт нерухомого майна, саме інвестор є першим власником за договором купівлі-продажу майнових прав на певне нерухоме майно, яке фактично існує, однак набуває формальних ознак об`єкта цивільних прав лише після його державної реєстрації. Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21).

ОСОБА_1 просив визнати договір № А-8/АС відступлення права вимоги від 25.10.2010, попередній договір № А-8 від 25.10.2010, договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 №-A8/Z, договір № А-8 ДП 24.01.2011 укладених між ним та ТОВ «Аверс-Сіті», удаваними та такими, що укладені з метою переоформлення за ТОВ «Аверс-Сіті» прав забудовника на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_5 , а за ним продовження (переоформлення) майнових прав як інвестора на дану квартиру, що до цього було закріплено в договорі бронювання об`єкта нерухомості 20.03.2008 № А8-Б2 та договорі купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20.03.2008; визнати за ним майнові права на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 ; визнати за ним право власності на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 .

30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника подав заяву про застосування наслідків недійсності (нікчемності) правочину, в якій просив у разі, якщо суд дійде до висновку про нікчемність правочинів, застосувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину, стягнути з ТОВ «Аверс-Сіті» на його користь 4 471 322,07 грн., зазначаючи, що відповідач повинен компенсувати йому втрату (знецінення) за безпідставне користування, яка становить 885 428,12 грн. основного боргу, 3 242 759,83 грн. інфляційні втрати, та 343 134,12 грн. трьох відсотків річних, а разом - 4 471 322,07 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину залишено без розгляду.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати. Якщо суд дійде до висновку про нікчемність правочинів, застосувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину та стягнути з ТОВ «Аверс-Сіті» на його користь 4 471 322,07 грн. Посилається на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Суд першої інстанції безпідставно вважав, що поданою заявою ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги, а тому вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України заяву можна було подати лише до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання. Заява про застосування наслідків недійсності (нікчемності) правочину подавалась в порядку ст. 216 ЦК України, а не в порядку ст. 49 ЦПК України, а отже вона могла бути подана на будь-якій стадії процесу.

В апеляційній скарзі на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року представник ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність удаваності укладеного між ним та ТОВ «Аверс-Сіті» договору № А-8/АС від 25.10.2010 відступлення права вимоги, договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 № -A8/Z, договору № А-8 ДП від 24.01.2011 та належності йому майнових прав на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 . Факт наявності майнових прав у позивача підтверджується договором про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року № A8/Z та довідкою № 01/02-11 про оплату повної вартості від 01.02.2011 року, виданою ТОВ «Аверс-Сіті».24 січня 2011 року між позивачем та ТОВ «Аверс-Сіті» укладено договір № А-8 ДП, відповідно до умов якого сторони дійшли взаємної згоди, та визначили строк для укладання сторонами договору купівлі-продажу квартири на підставі укладеного сторонами попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року, не пізніше 31 травня 2012 року. У позивача відповідно до укладених договорів наявні майнові права на спірну квартиру, проте відповідач всупереч взятих зобов`язань не оформив на позивача право власності. Відповідно до п. 7.1 договору №А-8/АС передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріпленням їх печатками (у разі наявності) і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Відповідачем не виконав зобов`язання, а тому договір не втратив чинність, у позивача наявні правові підстави (майнові права) на спірну квартиру. Із загального аналізу договірних відносин вбачається, що позивач інвестував кошти в будівництво квартири, договірні відносини щодо майнових прав визнані обома сторонами, проте право власності на об`єкт інвестування позивач не отримав. За наявності беззаперечних доказів наявності майнових прав на квартиру відповідач ТОВ «Аверс-Сіті» ухиляється від передачі у власність спірної квартири та не визнає наявність майнових прав на неї у позивача. Суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав правової оцінки тому, що відповідно до п.1.1 договору № А-8 ДП від 24 січня 2011 року сторони встановили, що у випадку не укладення основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 до 31 травня 2012 року взаємовідносини сторін за попереднім договором № А-8 від 25.10.2010 припиняються, а попередній договір розривається. Пунктом 2 договору № А-8 ДП від 24 січня 2011 року встановлено, що у разі настання обставин визначених в п. 1.1 даного договору, тобто не укладання договору купівлі-продажу квартири, договір № А-8/АС про відступлення права вимоги від 25.10.2010 року та договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року № A8/Z розриваються, а сторони зобов`язані повернути все отримане за цими договорами. Сторони не уклали договір купівлі-продажу квартири, договір № А-8/АС про відступлення права вимоги від 25.10.2010 року та договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року № A8/Z вважаються розірваними, а позивач отримав назад майнові права на квартиру, які передав за Договором № А-8/АС про відступлення права вимоги від 25.10.2010 року. Укладені між сторонами правочини не мали їх реального правового значення і за своєю суттю були направлені на досягнення зовсім інших цілей. Укладення договору № А-8/АС відступлення права вимоги від 25.10.2010 року та попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року не мало на меті саме перехід прав та обов`язків сторін за цими договорами. Істотними умовами цих договорів є саме передача прав на спірну квартиру та оплата її вартості. Метою цих договорів є переоформлення прав забудовника на квартиру за ТОВ «Аверс-Сіті» та продовження майнових прав інвестора за позивачем. На підтвердження реальних цілей за цими договорами сторонами було підписано договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року № A8/Z, а також 24 січня 2011 року сторонами укладено договір № А-8 ДП, відповідно до умов якого сторони дійшли взаємної згоди, та визначили строк для укладання сторонами договору купівлі-продажу квартири на підставі укладеного сторонами попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року, не пізніше 31 травня 2012 року. Отже, в короткий проміжок часу між позивачем та відповідачем було укладено 4 окремих правочинів, які пов`язані між собою однією цілю - юридичне переоформлення прав за договором бронювання об`єкта нерухомості 20 березня 2008 року № А8-Б2 та договір купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20 березня 2008 року переоформлення прав забудовника та інвестора за позивачем та відповідачем. В момент укладення договорів відповідач запевняв, що іншого шляху переоформлення майнових прав за позивачем не існує. Він запропонував вищезазначені договори, як шлях врегулювання даних правовідносин. Відповідач не заперечував про передачу у власність спірної квартири до фактичного моменту отримання відповідачем свідоцтва на право власності. Після настання даної події відповідач почав уникати переоформлення квартири на позивача. 16 вересня 2011 року будинок був введений в експлуатацію, що підтверджується сертифікатом КС № 6. В подальшому відповідач отримав свідоцтво на право власності на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_5 , яке зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Апелянт вважає, що суд першої інстанції мав задовольнити його позовні вимоги про визнання за ним права власності на спірну квартиру.

Представник ТОВ «Аверс-Сіті» подав відзиви на апеляційні скарги представника ОСОБА_1 . Просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційні скарги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Аверс-Сіті»просив відхилити подані апеляційні скарги, а ухвалу та рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали та рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину ухвалою від 10 липня 2024 року, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява по суті є заявою про збільшення позовних вимог та подана після закінчення підготовчого засідання. Заявник не порушував питання про поновлення строку на звернення із такою заявою.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до заявлених позовних вимог ОСОБА_1 просив визнати договір № А-8/АС відступлення права вимоги від 25.10.2010, попередній договір № А-8 від 25.10.2010, договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 №-A8/Z, договір № А-8 ДП 24.01.2011 укладених між ним та ТОВ «Аверс-Сіті», удаваними та такими, що укладені з метою переоформлення за ТОВ «Аверс-Сіті» прав забудовника на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_5 , а за ним продовження (переоформлення) майнових прав як інвестора на дану квартиру, що до цього було закріплено в договорі бронювання об`єкта нерухомості 20.03.2008 № А8-Б2 та договорі купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20.03.2008; визнати за ним майнові права на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 ; визнати за ним право власності на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 .

У заяві ОСОБА_1 просив застосувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину та стягнути з ТОВ «Аверс-Сіті» на його користь 4 471 322,07 грн., з яких: 885 428,12 грн. - сума основного боргу, 3 242 759,83 грн. - інфляційні втрати, та 343 134,12 грн. - три відсотки річних, що по суті є новими позовними вимогами.

Підготовче провадження в даній справі було закінчене судом першої інстанції 16 лютого 2023 року. Вказана заява могла бути подана до закінчення підготовчого засідання, але подана ОСОБА_1 30 жовтня 2023 року. Питання про поновлення строку на подання даної заяви ОСОБА_1 не порушував. А тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 від 30 жовтня 2023 року без розгляду.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта, що вказана заява могла бути подана ОСОБА_1 на будь-якій стадії, оскільки ґрунтується на положеннях ст. 216 ЦК України, а тому її подання не обмежене визначеними ст. 49 ЦПК України строками.

Разом з тим, ст. 216 ЦК України не врегульовує процесуальні питання. Звертаючись до суду із заявою від 30 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 фактично заявив нові додаткові вимоги про стягнення коштів, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, що могло бути зроблено в рамках строків, визначених ЦПК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду за позовними вимогами ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання договорів удаваними, визнання майнових прав та права власності на квартиру.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» укладено договір бронювання об`єкта нерухомості № А8-Б2 щодо бронювання житлового приміщення, проектною площею 87,23 кв. м у секції № 1 454-квартирного 21/22 поверхового будинку на АДРЕСА_1 (а.с. 40-47 т. 1).

Також 20 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції», що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Житло та інвестиції», було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25.

На підставі рішення Господарського суду Київської області від 30 червня 2009 року у справі № 13/133-09 до ЗАТ «КУА АПФ «Наші інвестиції» перейшло право власності на об`єкт нерухомості, у якому знаходиться спірна квартира.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17 серпня 2009 року у справі № 19/205-09 визнано право власності за ТОВ «Аверс-Сіті» на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 та земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 4,4791 га.

Згідно п.1.4. укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕРС-СІТІ`договору № А-8/АС від 25 жовтня 2010 року права вимоги, визначені у п. 1.2 цього договору (право вимоги квартири АДРЕСА_8 ) переходять від ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» з дати сплати ціни права вимоги, яка відповідно до п. 2.2 цього Договору складає 885 428,12 грн. (а.с. 51-53 т. 1).

25 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аверс-Сіті» було укладено попередній договір № А-8, згідно з яким сторони в майбутньому зобов`язались в обумовлений пунктом 6.1 цього договору строк, укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

25 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аверс-Сіті» було укладено договір № А-8/Z про зарахування зустрічних односторонніх вимог. Згідно умов договору за попереднім договором № А-8 від 25 жовтня 2010 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Аверс-Сіті» ОСОБА_1 має виконати грошове зобов`язання перед ТОВ «АВЕРС-СІТІ» в сумі 885 428,12 грн. в тому числі ПДВ-20% - 147 571,35грн.; за договором № А-8/АС відступлення права вимоги від 25 жовтня 2010 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Аверс-Сіті», ТОВ «АВЕРС-СІТІ» має виконати грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 в сумі 885 428,12 грн. в тому числі ПДВ-20% - 147 571,35грн. (а.с. 54 т. 1).

24 січня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аверс-Сіті» укладено договір № А-8_ДП, яким сторони визначили строк для укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 на підставі укладеного сторонами попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року не пізніше 31 травня 2012 року (п.1 договору) (а.с. 57 т. 1).

Пунктом 1.1. договору № А-8_ДП від 24 січня 2011 року визначено, що у випадку, якщо в строк не пізніше 31 травня 2012 року Основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 не буде укладено, взаємовідносини сторін за Попереднім договором № А-8 від 25 жовтня 2010 року припиняються, а попередній договір розривається.

Згідно п. 1.2. договору № А-8_ДП ТОВ «АВЕРС-СІТІ» гарантує ОСОБА_1 , що двокімнатна квартири АДРЕСА_9 , яка є предметом попереднього договору № А-8 від 25 жовтня 2010 року, має бути відчужена ОСОБА_1 (якщо ОСОБА_1 письмово не відмовляється від такого придбання), шляхом укладання між сторонами окремого правочину (договір купівлі-продажу майнових прав або основного договору купівлі-продажу).

Згідно п. 2. договору № А-8_ДП сторони дійшли взаємної згоди, що у разі настання обставин, визначених в п.1.1 даного договору, договір відступлення права вимоги №А-8/АС від 25 жовтня 2010 року та договір №А-8/Z про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25 жовтня 2010 року, що були укладені між сторонами, розриваються, а сторони зобов`язані повернути все, отримане за цими договорами.

Будинок АДРЕСА_2 , складовою частиною якого є спірна квартира № 8 , введено в експлуатацію16 вересня 2011 року, що підтверджується сертифікатом КС № 6.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; 41213890 від 24.07.2015 право власності на квартиру АДРЕСА_10 було зареєстровано за ТОВ «Аверс-Сіті» 23 липня 2012 року (а.с. 71 т. 1).

ОСОБА_1 подав позов про визнання договору № А-8/АС відступлення права вимоги від 25.10.2010, попереднього договір № А-8 від 25.10.2010, договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 №-A8/Z, договору № А-8 ДП 24.01.2011 укладених між ним та ТОВ «Аверс-Сіті», удаваними та такими, що укладені з метою переоформлення за ТОВ «Аверс-Сіті» прав забудовника на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_5 , а за ним - продовження (переоформлення) майнових прав як інвестора на дану квартиру, що до цього було закріплено в договорі бронювання об`єкта нерухомості 20.03.2008 № А8-Б2 та договорі купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20.03.2008; та визнання за ним майнових прав на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 ; визнання за ним право власності на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 .

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно доч. 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, до не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборів контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 235 ЦК України визначено поняття удаваного правочину.

Відповідно до вказаної норми удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Отже, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 918/86/22, від 28.09.2022 у справі № 906/494/20.Таким чином, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.04.2023 у справі № 916/508/22, від 21.03.2023 у справі № 917/1550/21, від 31.05.2023 у справі № 916/1272/22.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Тому визнання правочину удаваним не може бути окремими способом захисту цивільних прав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_3 , як за інвестором, який проінвестував будівництво відповідного об`єкта.

Разом з тим, судом встановлено, що у вересні 2014 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності на квартиру та стягнення коштів, посилаючись на те, що ним було проінвестовано більше 100 % вартості квартири АДРЕСА_11 , оскільки фактично проінвестована проектна площа складала 87,23 кв. м, а відповідно до рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 року № 270 площа оспорюваної квартири складає - 83,6 кв. м., тобто, ним проінвестовано на 3,63 кв. м більше вартості квартири, що складає 36 846,32 грн. ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_3 та стягнути з ТОВ «Аверс-Сіті» на його користь зайво перераховані грошові кошти в сумі 36 846,32 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2016 року в справі № 367/5571/14-ц позов ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_3 .Стягнуто з ТОВ «Аверс-Сіті» на користь ОСОБА_1 зайво перераховані грошові кошти в сумі 36 846,32 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2016 року в справі № 367/5571/14-ц рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі № 367/5571/14-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності на квартиру та стягнення коштів відмовлено.

При цьому Верховний Суд виходив з того, що 25 жовтня 2010 року ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги від 25 жовтня 2010 року № А-8/АС відступив право вимоги ТОВ «Аверс-Сіті» квартири АДРЕСА_8 до ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», яка належала ОСОБА_1 на підставі договору про Бронювання об`єкта нерухомості № А8-Б2 від 20 березня 2008 року.Відповідно до пункту 1.4 вказаного Договору права вимоги, визначені у п. 1.2 цього Договору, переходять від ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» з дати сплати ціни права вимоги, яка відповідно до п. 2.2 цього Договору складає 885 428,12 грн. Таким чином, правовідносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції» з приводу майнових прав на спірну квартиру за договором бронювання об`єкту нерухомості та купівлі-продажу цінних паперів припинились з моменту відступлення права вимоги на користь ТОВ «Аверс-Сіті» за договором від 25 жовтня 2010 року № А-8/АС.

Відповідно і права інвестора за договором бронювання об`єкту нерухомості та купівлі-продажу цінних паперів з приводу майнових прав на спірну квартиру у ОСОБА_1 припинились з моменту укладанням договору відступлення права вимоги на користь ТОВ «Аверс-Сіті». Однак, судами вказаного до уваги прийнято не було, в результаті чого суди дійшли до помилкового висновку, що ОСОБА_1 має права інвестора відносно спірного нерухомого майна за договором Бронювання об`єкту нерухомості та купівлі-продажу цінних паперів. Судами встановлено, що 25 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аверс-Сіті» укладено попередній договір № А-8, згідно з яким сторони в майбутньому зобов`язались, в обумовлений пунктом 6.1 цього договору строк, укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . Основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_1 та ТОВ «Аверс-Сіті» укладено не було. Попередній договір № А-825 від 25 жовтня 2010 року укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Аверс-Сіті» без дотримання форми, встановленої для основного договору - договору купівлі-продажу, тобто без нотаріального посвідчення, а тому попередній договір № А-825 від 25 жовтня 2010 року є нікчемним в силу закону.

Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору № А-8/АС відступлення права вимоги від 25.10.2010, попереднього договір № А-8 від 25.10.2010, договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 №-A8/Z, договору № А-8 ДП 24.01.2011 укладених між ним та ТОВ «Аверс-Сіті», удаваними та такими, що укладені з метою переоформлення за ТОВ «Аверс-Сіті» прав забудовника на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_5 , а за ним - продовження (переоформлення) майнових прав як інвестора на дану квартиру, що до цього було закріплено в договорі бронювання об`єкта нерухомості 20.03.2008 № А8-Б2 та договорі купівлі-продажу цінних паперів № А8-К2; 34-Б/25 від 20.03.2008; та визнання за ним майнових прав на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 ; визнання за ним право власності на житлове приміщення (квартира) АДРЕСА_3 .

Висновки суд першої інстанції ґрунтуються на висновках Верховного Суду у справі № 367/5571/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності на квартиру та стягнення коштів, які є преюдиційними в даній справі.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. Апеляційні скарги адвоката Корсуна Ю.Ю., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року та рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги адвоката Корсуна Юрія Юрійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року та рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Кафідова О.В.