Провадження №6/522/70/25
УХВАЛА

20 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Смокової А.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву подання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашова Алла Миколаївна за допомогою електронної системи «Електронний суд», звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце АДРЕСА_1 , до виконання ним зобов`язань, покладених згідно: зведеного виконавчого провадження № 75611174, з примусового виконання: виконавчого листа № 522/179/16-ц, виданого 28.01.2021 Приморським районним судом м. Одеси (виконавче провадження № 64538965); постанови № 67665899 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, виданої 11.12.2023 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (виконавче провадження № 73693210).

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № 75611174, до складу якого входять:

1. Виконавче провадження № 64538965 з примусового виконання виконавчого листа № 522/179/16-ц, виданого 28.01.2021 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» солідарно на користь Національного банку України суму заборгованості за кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року, що складається з: за тілом кредиту 300 000 000 грн; за відсотками 9 838 356,16 грн; за пенею 12313,91, а разом 309 850 670,07 грн.

17.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Пунктом 2 постанови боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно за формою, встановленою Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, протягом 5 робочих днів з моменту отримання постанови та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, проте, повернута до відділу не врученою з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання».

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) визначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження, надсилається сторонам рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З метою забезпечення виконання рішення та у відповідності до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» 17.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне боржнику, в межах суми боргу. Одночасно, 17.02.2024 винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до усіх банківських установ для виконання.

Згідно інформації отриманої з банківських установ, боржником відкриті рахунки в АТ «Райффайзен Банк Аваль», проте, згідно повідомлення банку, залишок коштів для виконання постанови відсутній.

З метою перевірки майнового стану боржника до реєструючих органів направлено відповідні запити.

В ході виконання рішення встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, боржник є одним із засновників низки юридичних осіб.

Постановою від 23.02.2021 накладено арешт на частки в статутних капіталах юридичних осіб та пов`язані з ними корпоративні права, що належать боржнику.

У відповідності до статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» юридичним особам скеровані постанови про арешт майна та відповідні повідомлення державного виконавця про намір звернути стягнення на частки учасника товариства (боржника) та витребувано відомості, необхідні для розрахунку вартості часток боржника, а саме: статути, баланси, фінансові звітності, податкові звітності, тощо.

Разом з тим, станом на сьогодні, витребувані документи, необхідні для розрахунку вартості корпоративних прав боржника, до відділу не надійшли.

Так, повідомлення адресовані ТОВ «Море», ТОВ «ЖЕСУ «Примор`є», за адресами реєстрації, повернуті до відділу з відмітками «адресат відсутній», ТОВ «Променергопостач» - повернуто з відміткою «за відмовою адресата від одержання», ТОВ «Компанія «Еверест-Сервіс» - з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Іншими юридичними особами не надано витребуваної інформації та документів. Таким чином, у відділу відсутня необхідна інформація (документи) необхідна для здійснення розрахунку вартості корпоративних прав боржника для подальшого звернення стягнення на таке майно.

18.03.2021 до відділу надійшла заява від боржника про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.03.2021, до заяви додано копію ухвали Верховного суду України від 26.02.2021 у справі № 522/179/16-ц, якою відкрито касаційне провадження в зазначеній справі та зупинено виконання постанови Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року до закінчення касаційного перегляду справи.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» 30.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до розгляду справ по суті.

05.07.2024 до відділу надійшов лист стягувача Національного банку України, яким повідомляється, що постановою Верховного суду від 12.06.2024 у справі № 522/179/16 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року змінено шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

09.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

В ході виконання рішення Міністерством внутрішніх справ повідомлено відділ про те, що за боржником зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановами від 17.07.2024 накладено арешт на належний боржнику транспортний засіб та оголошено в розшук.

2. Виконавче провадження № 73693210 з примусового виконання постанови №67665899 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, виданої 11.12.2023 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 140271,47 грн.

29.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 23.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 75611174.

24.07.2024 державним виконавцем направлено вимогу до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, якою витребувано документи фінансової звітності товариств, необхідні для розрахунку вартості корпоративних прав боржника в переліку підприємств.

Разом з тим, листом від 16.08.2024 ГУ ДПС в Одеській області відмовлено в наданні запитуваної інформації.

Таким чином, державний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на корпоративні права боржника.

Транспортний засіб, належний боржнику та оголошений в розшук, станом на сьогодні не розшуканий.

Згідно інформації отриманої шляхом електронного обміну з банками, залишки коштів на відритих боржником рахунках у АТ «РайффазенБанк» складають: 0,00 грн та 44,07 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта-боржника за ОСОБА_1 зареєстровано спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований в м. Одесі.

Однак, відносно вказаного об`єкта наявний запис про іпотеку № 7876247, на підставі іпотечного договора № 5679, посвідченого приватним нотаріусом Чужовською Н.Ю., іпотекодержателем за яким є Національний банк України. Зареєстровано запис про обтяження та заборону на нерухоме майно.

В подальшому, Київським районним судом м. Одеси 11.11.2021 було видано виконавчий документ у справі № 522/1969/16 про звернення стягнення на зазначений предмет іпотеки, належний ОСОБА_1 та виконання рішення здійснюється у іншому виконавчому провадженні.

Також, згідно інших записів про право власності, боржнику на праві власності належали зупиночні місця № 55, № 56 в м. Одесі.

Проте, при формуванні актуальної інформації про право власності за зазначені об`єкти встановлено, що зупиночні місця АДРЕСА_2 , з 19.12.2018 року належать сину боржника ОСОБА_2 на підставі договорів дарування, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відсутнє нерухоме майно боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно відповідей на запити державного виконавця реєструючими органами повідомлено, що будь-якого іншого майна, належного боржнику на праві власності, за боржником не зареєстровано.

24.07.2024 боржнику направлено виклик державного виконавця, яким боржника зобов`язано з`явитися до виконавця, надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, повідомити про заходи, що вживаються з метою виконання, відомості про майно та кошти тощо.

У встановлений строк та станом на 17.12.2024 боржник за викликом не з`явився, вимоги державного виконавця на виконав.

Боржником не подано декларації про доходи та майно боржника фізичної особи. В даному випадку, боржником приховано відомості від державного виконавця, які могли слугувати належному зверненню стягнення на майно боржника, що підтверджує факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, згідно повідомлення АТ «Райффайзен Банк» в системі електронного обміну боржником 19.08.2024 відкрито новий рахунок.

У зв`язку з чим, 05.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Також, державний виконавець звертає увагу суду на ту обставину, що подання боржником до відділу заяви про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.03.2021, в якій він, зокрема, зазначає про вжиті державним виконавцем дії, свідчить про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження та необхідність виконання боргових зобов`язань.

Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а лише при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями судів, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Згідно інформації наданої Державною прикордонною службою України на запит державного виконавця встановлено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , систематично перетинає державний кордон України по закордонному паспорту НОМЕР_3 .

Станом на момент подачі вказаного подання відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо виконання судового рішення.

Разом з тим, відсутні докази наявності об`єктивних причин, наприклад тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду, хоч в будь-якій їх частині.

Зазначене свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду та постанови органу державної виконавчої служби, ОСОБА_1 в період з 17.02.2021 (дата відкриття виконавчого провадження) по теперішній час систематично (14 разів) перетинає державний кордон, маючи невиконані боргові зобов`язання.

Державний виконавець вважає, що така крайня міра примусового заходу як обмеження у праві виїзду за межі України змусить боржника виконати свої зобов`язання за судовими рішеннями.

Іншого дієвого механізму змусити боржника виконати рішення суду діюче законодавство не містить, а тому саме з метою виконання рішень суду, заявник вважає за необхідне застосувати до боржника таку міру примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за кордон.

29.01.2025 р. до суду надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо зареєстрованого місця проживання боржника.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2025 р. прийнято до провадження подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання 11.02.2025 р. державний виконавець не з`явився, розгляд подання відкладено на 20.02.2025 р.

19.02.2025 р. до суду надійшла заява державного виконавця Рекашової А.М. про розгляд подання без її участі, вимоги подання підтримала в повному обсязі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, у спосіб і порядок, зазначені виконавчим документом. При здійсненні виконавчого провадження державний виконавець має право звернутись до органу, який видав виконавчий документ з клопотанням про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

Так судом встановлено, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження №75611174, до складу якого входять: Виконавче провадження №64538965 з примусового виконання виконавчого листа № 522/179/16-ц, виданого 28.01.2021 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» солідарно на користь Національного банку України суму заборгованості за кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року, що складається з: за тілом кредиту 300 000 000 грн; за відсотками 9 838 356,16 грн; за пенею 12313,91, а разом 309 850 670,07 грн.; Виконавче провадження № 73693210 з примусового виконання постанови №67665899 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, виданої 11.12.2023 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 140271,47 грн. 29.12.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 23.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №75611174.

Державним виконавцем здійснено повну перевірку майнового стану боржника та за її результатами не виявлено майна та коштів у кількості достатній для повного виконання рішення суду, ненадання боржником декларації, у якій, зокрема вказуються готівкові кошти та майно, що перебуває у інших осіб, але належить боржнику, подальше виконання рішення суду неможливо саме через перешкоджання боржника у його виконанні.

Додатково слід зазначити, що ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Враховуючи те, що боржник не реагує на вимоги виконавця, слід прийти до висновку, що боржник приховується та приховує свої доходи та майно з метою запобігання виконанню рішення суду.

Станом на сьогоднішній день вимоги виконавчого документу боржником не виконано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, наявність у особи невиконаних зобов`язань, що покладені на нього судовим рішенням є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-ХІІ від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

За змістом статей 12,81 ЦПК України обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань покладається, в даному випаду, на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Так, до подання державного виконавця долучені копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи виконавчого провадження, які підтверджують ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобов`язань боржником.

При цьому, ухилення боржником від виконання зобов`язання за виконавчим провадженням, не є тотожним поняттю не виконання судового рішення.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють невиконані зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, до виконання останніх.

Оскільки досі сума боргу не погашена, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього постановою державного виконавця є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Згідно п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що запобігання та недопущення в`їзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України покладено на Державну прикордонну службу України.

Пункт 2 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24 березня 2008 р. № 261/2008, щодо врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання було видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 р. № 25-32/463№ 25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

У Постанові по справі №910/8130/17 від 19 серпня 2020 року Верховний Суд зазначив що, «Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти)»

Таким чином невиконання боржником жодної із вимог ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» (переховування доходів, готівкових коштів, ненадання пояснень, ненадання доступу до приміщень, де може зберігатись майно, на яке можливо звернути стягнення та інше) при обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження, і є діями із навмисного, свідомого невиконання боржником своїх обов`язків, що і є підставою задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

При розгляді подання судом встановлено, що боржник обізнаний про відкрите виконавче провадження та необхідність виконання боргових зобов`язань, що підтверджується поданням боржником до виконавчої служби заяви про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.03.2021, судом також враховується обставини тривалого розгляду справи в ході якого всі об`єкти нерухомого майна, які могли б бути зверненні до виконання було відчужено, що фактично унеможливило повне або часткове виконання зобов`язань, а також враховується ті обставини, що боржник систематично перетинає державний кордон України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 78, 89, 441 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспортного документа, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце АДРЕСА_1 , до виконання ним зобов`язань, покладених згідно: зведеного виконавчого провадження №75611174, з примусового виконання:

- виконавчого листа № 522/179/16-ц, виданого 28.01.2021 Приморським районним судом м. Одеси (виконавче провадження № 64538965);

- постанови №67665899 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, виданої 11.12.2023 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (виконавче провадження №73693210).

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Направити до відома копію ухвали суду сторонам у справі.

Копію ухвали суду направити для виконання Державній прикордонній службі України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20.02.2025 року.

Суддя Донцов Д.Ю.