Провадження №2/522/2400/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., розглянувши розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, у якій позивачка просить збільшити розмір аілментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 гривень щомісяця на кожну дитину з дня звернення до суду із позовом до досягнення дітьми повноліття.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачеві надано 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала суду від 18 грудня 2024 року разом із копією позовної заяви була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, та відповідно до сервісу перевірки статусу відправлень АТ «УКРПОШТА», відправлення повернуто адресату із зазначенням причини: «закінчення встановленого терміну зберігання».

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року у справі №523/13471/19.

В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року у справі №523/13471/19 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2019 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після продовжити стягнення на користь ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 СК України.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивачка посилається на те, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання синів значно збільшився, зокрема, зросли ціни на продукти, одяг та інші речі, які є вкрай необхідними для комфортного проживання та розвитку дітей. Зазначає про те, що грошових коштів, що вона отримує в якості плати аліментів не вистачає для забезпечення повноцінного існування та розвитку дітей.

З метою реалізації спільного наказу № 304/262 від 24.06.2024 Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України «Про затвердження Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами Державної податкової служби України та Державної судової адміністрації України» державним підприємством «Інформаційні судові системи» реалізовано доступ до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Судом було направлено запит до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідь з якого надійшла до суду 17.02.2024 року №1124632, та з якої вбачається, що розмір доходу ОСОБА_2 за період з вересня 2023 року по грудень 2024 року становить:

- січень 2024 року 314,79 гривень;

- березень 2024 року 36 504,00 гривень;

- березень 2024 року 203,31 гривень;

- квітень 2024 року 31 857,89 гривень;

- травень 2024 року 109,65 гривень;

- червень 2024 року 19 217,39 гривень;

- липень 2024 року 18 500,00 гривень;

- серпень 2024 року 18 500,00 гривень;

- вересень 2024 року - 18 500,00 гривень;

- вересень 2024 року 100,57 гривень;

- жовтень 2024 року 16 500,00 гривень;

- жовтень 2024 року 100,71 гривень;

- листопад 2024 року 17918,94 гривень;

- грудень 2024 року -23 333,23 гривень.

Загальний розмір доходу за цей період склав: 201 660,48 гривень.

В той же час, за період з вересня 2022 року по вересень 2023 року, будь-які доходи у відповідача відсутні, що свідчить про покращення його матеріального становища.

Проте, із відомостей про доходи вбачається, що розмір доходу відповідача нестабільний, та варіюється від 203,32 гривень за зазначений вище розрахунковий період до 31 857,89 гривень, що негативно впливає на матеріальне забезпечення дітей та перешкоджає забезпеченню найкращих інтересів дитини.

Судом було направлено запит до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідь з якого надійшла до суду 10.12.2024 року №955674, та з якої вбачається, що ОСОБА_1 була звільнена з роботи 31.03.2021 року. Відомості про доходи за період з 31.03.2021 року до моменту звернення до суду відсутні.

Суд також звертає увагу на те, що відповідач має нестабільний розмір доходу, що на думку суду негативно впливає на забезпечення найкращих інтересів дитини.

У постанові КЦС ВС від 31.07.2024 року у справі № 278/2599/23 вказано, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що після визначення судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2019 року розміру аліментів на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сімейний стан та матеріальне становище позивачки змінилися у зв`язку із народженням доньки ОСОБА_4 , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Також позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, перебуває на обліку як безробітна в Державній службі зайнятості, допомоги по безробіттю не отримує. У даній справі правильно встановлено наявність підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану.

Верховний Суд зазначив, що вищевказані обставини відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У справі ЄСПЛ «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

На думку суду, при вирішенні спорів, що стосуються дітей (в тому числі справи щодо стягнення аліментів) суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, оскільки, така категорія спорів є особливою через те, що дитина це не завжди захищений учасник суспільних відносин, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен брати до уваги найкращі інтереси дитини.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи:

(а) погляди дитини,

(б) індивідуальність дитини,

(в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин,

(г) піклування, захист і безпека дитини,

(ґ) вразливе положення,

(д) право дитини на здоров`я,

(е) право дитини на освіту (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі №654/4307/19).

Як вже зазначалося, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень.

Тому, враховуючи матеріальне становище позивачки та відповідача (яка з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів покращилося), беручи до уваги вік дитини, який характеризується активний фізичним та психологічним розвитком, їх індивідуальність, право на здоров`я та освіту, а також, нестабільний дохід відповідача, що не дає змогу у повній мірі забезпечити якнайкращі інтереси дитини, суд доходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 3 000,00 гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду, тобто, з 09.12.2024 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після досягнення ОСОБА_3 повноліття, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 3 000,00 гривень до досягнення ним повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 77, 79, 80, 141, 263 265, 279, 282-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що визначений рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.12.2019 року у справі №523/13471/19, які стягуються з відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 (копійок) щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду, тобто, з 09.12.2024 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто, з ІНФОРМАЦІЯ_3 стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 24 лютого 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.

24.02.2025