Справа №345/198/25
Провадження № 2/345/395/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

24.02.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сирко Й.Й.

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з лютого 2022 по жовтень 2022 у розмірі 24 539,40 грн. та за період з травня 2023 по жовтень 2024 у розмірі 54081,98 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що звідповідачем у справі проживала у фактичних шлюбних відносинах .

Від шлюбу у них народилась спільна дитина- донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте у свідоцтві про народження дочки батьком був записаний чоловік з її слів, згідно ч.1 ст.135 СК України, оскільки вони проживали разом і значення цьому не придавали.

Після тривалого спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах, сторони розійшлися і в 2017 році позивач проживала окремо з донькою; тоді й виникло питання про стягнення аліментів з батька дитини, який не бажав добровільно виконувати свій обов`язок по утриманню дочки ОСОБА_3 .

З цього приводу було рішення суду, яким визнано батьком дитини відповідача ОСОБА_2 та призначено стягнення аліментів з нього на неповнолітню дочку ОСОБА_3 до досягнення її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як вбачається із рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2018р. по місцю проживання відповідача.

Проте відповідач з часу призначення йому сплачувати аліменти з 01.02.2022р. тільки за один місяць лютий 2022р. виплатив половину суми в розмірі 1650,00грн. з призначених 3093,25 грн., а всі інші місяці по день закінчення сплати аліментів 14.10.2022р. не сплачував їх взагалі, і заборгованість по сплаті станом на час виповнення дитині 18 років 14.10.2022р. становить 24539,40грн., яка несплачена по даний час, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ОСОБА_2 проведеним державним виконавцем по місцю виконання виконавчого листа Зміївського ВДВС Чугуївського р-ну Харківської області за вих. №39614 від 12.12.20224р. .

Так як дочці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 18 років, то з того часу припинились стягнення аліментів на її утримання, хоча дочка продовжувала навчатись у ліцеї.

Тому з цього приводу рішенням Калуського міськрайонного суду від 15.06.2023 присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 аліменти на час навчання в розмірі 1/4 з усіх його доходів щомісячно з 17.05.2023р. до 30.06.2024р.

Проте знову відповідач з часу присудження цих аліментів жодної суми за цей період не сплатив і сума заборгованості склала 54081,98 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 , проведеним державним виконавцем по місцю виконання виконавчого листа Зміївського ВДВС Чугуївського р-ну Харківської області за вих. №39614 від 12.12.20224р.

За ці роки поки відповідач жив у своє задоволення, не сплачуючи аліментів, позивач весь цей час сама змушена була утримувати їхню спільну дитину, і як їй важко не було, вона змушена була працювати, щоб належно забезпечити життєвий рівень дочки ОСОБА_3 , яка навчалася, адже кожна дитина має право на достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг та житло, право на безперервне покращення умов життя.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, доказів щодо поважності причин з яких не сплачував аліменти за 2022, 2023, 2024р.р. державному виконавцю ним надано не було, а тому державним виконавцем вживались до боржника ОСОБА_2 заходи примусу, шляхом накладення арештів на майно та встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, що підтверджується відповідними постановами Зміївського ДВС /копії додаються/, що вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від виконання рішень судів про сплату аліментів, що свідчить про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів в загальній сумі 78621,38грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2025 відкрито в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

До судового засідання представник позивача - адвокат Кобзан Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити на підставі наданих доказів. У разі неявки відповідача, не заперечують відносно заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повідомлення поштовим відправленням, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет. У встановлений судом строк, відзиву на позов не подав.

Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбаченого, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається

Судом встановлено, що сторони по справі проживали у фактичних шлюбних відносинах.

Від шлюбу в них народилась спільна дитина, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте у свідоцтві про народження дочки батьком був записаний чоловік зі слів позивача, згідно ч.1 ст.135 СК України, оскільки вони проживали разом і значення цьому не придавали (а.с.8).

Згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2018 визнано батьком дитини та внесено відомості до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , в якому зазначений в графі батько-відповідач ОСОБА_2 та вирішено стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 26.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-11).

Згідно копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб після якого позивачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » та видано паспорт України, витяг з реєстру територіальної громади на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4,5,6).

Відповідно до копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що відповідач є уродженецем с. Пасіки, Зміївського району, Харківської області (а.с.7).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно. Стягнення аліментів в зазначеному розмірі необхідно розпочати з 17.05.2023 і проводити до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку (а.с. 15,16).

На виконання даного рішення суду 21.07.2023 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 345/2269/23 (а.с. 17).

Постановою начальника відділу Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області від 21.01.2019 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 , який не виконував рішення суду та не сплачував аліментні платежі (а.с.13).

21.01.2019 начальником відділу Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами, в зв`язку з тим, що сума боргу відповідача по справі перевищує суму відповідних аліментних платежів за шість місяців (а.с.14).

28.12.2023 заступником начальника відділу Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області винесено постанову та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 ,оскільки він не сплачував аліменти на утримання своєї дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання (а.с.18 на звороті).

Згідно з розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця відділу Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області вбачається, що відповідно до виконавчого листа №621/411/18 від 14.05.2018 року виданого Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 26.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість станом на 14.10.2022 становить 24539,40 грн. (а.с.19).

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах заступника начальника відділу Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області вбачається, що відповідно до виконавчого листа №345/2269/23 від 21.07.2023, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх його видів доходу щомісячно. Заборгованість станом на 31.10.2024 становить 54081,98 грн. (а.с.20).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та, виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №661/905/19.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлений факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 аліментних зобов`язань, оскільки у вказаній справі останній знав про стягнення аліментів, які мають сплачуватися ним на користь його дитини, однак, попри це допустив прострочення сплати (підстава для нарахування пені), що ним належними доказами не спростовано.

Водночас, відповідачем відсутність своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не доведено, оскільки жодні обставини, які б давали підстави вважати, що аліменти не сплачуються з поважних причин, дослідженими у справі доказами, не встановлені.

Таким чином, на підставі наданих доказів встановлено, що відповідач є винним у виникненні вищевказаної заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені), передбаченої статтею 196 Сімейного кодексу України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду позивачка обрахувала пеню і вказала, що сукупний розмір заборгованості по аліментах по виконавчому листу №621/411/18 від 14.05.2018р. за період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року становить 24539,40 грн., а сукупний розмір пені становить 239962,34 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, то розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню, не може перевищувати 100% заборгованості .

Тому стягненню за даним виконавчим листом підлягає пеня у розмірі 24539,40 грн.

Також вказує, що сукупний розмір заборгованості по аліментах за період з травня 2023 року по жовтень 2024 року становить 54081,98 грн., а сукупний розмір пені становить 89101,56грн., що підтверджується повідним розрахунком, то розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню, не може перевищувати 100% заборгованості.

Тому стягненню за даним позовом підлягає пеня у розмірі 54081,98 грн.

Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами.

При цьому заявлений позивачкою розмір пені, який вона просить стягнути із відповідача відповідає вимогам ч. 1 ст. 196 СК України.

Тому виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 8, 9, 189, 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 549, 614 ЦК України ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 282, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2022 по 30.10.2022 в розмірі 24539,40грн. та за період з 01.05.2023 по 31.10.2024 в розмірі 54081,98грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя