Справа № 166/281/25
Провадження № 2-н/166/3/25
РАТНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
С У Д О В И Й Н А К А З
20 лютого 2025 року сел. Ратне
Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Фазан О.З., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів ,
Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 24.12.2024 року у справі №166/1566/24 розірвано шлюб між ОСОБА_1 (Заявник) та ОСОБА_2 (Боржник) зареєстрований 20 липня 2018 року Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №60.
В шлюбі заявниця народила двох дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтва про народження дітей, що додаються.
Після розірвання шлюбу заявниця з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а Боржник проживає окремо в м. Рівне.
Домовленості щодо способу виконання Боржником свого обов`язку утримувати дітей між сторонами досягнути не вдалось. Боржник хоч і обіцяв фінансово підтримувати дітей, проте таку обіцянку не виконує.
Оскільки, боржник матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому заявниця вимушена поставити питання про стягнення з нього аліментів в судовому порядку.
Згідно із ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За правилами ч.5 ст.183 СК України, той з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі зокрема на двох дітей - однієї третини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;
Вищезазначених обставин судом не встановлено.
Відтак вимога заявниці підлягає до задоволення.
Крім того,представник заявниці просить стягнути з ОСОБА_2 на користь заявниці судові витрати в сумі 5000 грн сплачені за надану правову допомогу.
Оскільки заявниця за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути 302 грн 80 коп судового збору.
Згідно п. 7 ч. 1 ст.168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст.168 ЦПК України у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.
З аналізу вказаного законодавства вбачається, що в рамках наказаного провадження законодавством не передбачено вирішення судом питання з компенсації заявникові витрат понесених на професійну правничу допомогу, а лише судових витрат, що складаються зі сплаченого заявником судового збору.
Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких також належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Зі змісту ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір судових витрат може бути зменшений за клопотанням іншої сторони, якщо така особа доведе неспівмірність таких витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Зазначене відповідає роз`ясненням, наданими Великою палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд справи в порядку наказного провадження проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Отже, зі змісту норм ЦПК України вбачається, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються, оскільки такі вимоги не входять до переліку вимог, визначених ч. 1 ст. 161 ЦПК України, за якими видається судовий наказ і вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження, оскільки така справа розглядається без повідомлення та виклику сторін, а отже боржник по справі буде позбавлений права довести неспівмірність заявлених заявником вимог про стягнення витрат на правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.
Відповідно ч. 3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Виходячи з викладеного вище, суддя вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за заявою до ОСОБА_2 в частині стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 161-165, 167-168 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК України,
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований у АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) боржника,але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,щомісячно,.
Судовий наказ в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Відмовити представнику заявника ОСОБА_5 у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Суд повідомляє, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Роз`яснити боржнику:
- що згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті;
- що відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає.
- що згідно вимог ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
- що відповідно до вимог ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Судовий наказ набирає законної сили у день його видачі.
Суддя О.З.Фазан
Судовий наказ набрав чинності "___" ___________ 20___ року
Судовий наказ видано "___" ___________ 20___ року
Судовий наказ може бути пред`явлено до виконання в частині стягнення аліментів - протягом усього періоду, на який присуджені платежі; в частині стягнення судового збору - три місяці з наступного дня після набрання ним законної сили.
Суддя Ратнівського
районного суду Фазан О. З.