ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5507/24
Провадження № 2/210/591/25
У Х В А Л А

іменем України

21 лютого 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Скотар Р.Є.,

за участю секретаря судового засідання Новосилецького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Скотар Р.Є. від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської Ірини Степанівни про примусове виконання обов`язку в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Скотар Р.Є. 11 лютого 2025 року надійшла позовна заяваОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської Ірини Степанівни про примусове виконання обов`язку в натурі.

Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В провадження судді Скотар Р.Є. 17 лютого 2025 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Скотар Р.Є.

Дана заява обґрунтована тим, що суддею Скотар Р.Є. під час розгляду цивільної справи №210/3881/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської Ірини Степанівни про відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, не витребувано у нотаріуса договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відмовлено у задоволенні позовної заяви, тому ОСОБА_1 не бажає, щоб суддя Скотар Р.Є. розглядав цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської Ірини Степанівни про примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до частини 8 статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 ЦПК України.

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Доводи позивача ОСОБА_1 щодо упередженості судді Скотар Р.Є., оскільки ним не витребувано доказів та відмовлено у задоволенні позовної заяви під час розгляду цивільної справи №210/3881/24, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 у випадку незгоди з відповідними судовими рішеннями, має право їх оскаржити до суду апеляційної інстанції.

Здійснення, згідно з законом, процесуальної діяльності судді у ході розгляду будь - якої справи, при відсутності обставин, вказаних у ст.36 ЦПК України, не можна вважати мотивами неупередженості та необ`єктивності.

Виходячи з вищевикладеного, доводи, викладені в заяві про відвід, є безпідставними, надуманими та такими, що не заслуговують на увагу, засновані виключно на уявленнях позивача, та пов`язані з особистою неприязню до головуючого у справі судді Скотар Р.Є., у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Проте, як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97 ). Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід, суд бере до уваги його мотиви, оскільки судді зобов`язані викликати довіру у учасників судового розгляду, і тому будь який суддя, стосовно якого в учасників судового розгляду є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен заявити самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, враховуючи, ставлення позивача ОСОБА_1 до головуючого судді, її сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, положення ст. 6 Конвенції, заява про самовідвід судді Скотар Р.Є. підлягає задоволенню з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України з метою недопущення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді та забезпечення права на розгляд справи за позовом суддею, який би не викликав у позивача жодних сумнівів.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Скотар Р.Є. від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської Ірини Степанівни про примусове виконання обов`язку в натурі - відмовити.

Заяву судді Скотар Романа Євгеновича про самовідвід - задовольнити

Справу № 210/5507/24 (провадження №2/210/591/25) передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. Є. Скотар