провадження № 22-ц/824/2324/2025
головуючий у суді І інстанції Катющенко В.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року у справі за заявою представника відповідача ОСОБА_2 - Хоменка Івана Миколайовича про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 - Хоменко І.М. , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, у якій просив суд: скасувати заходи забезпечення позову вжиті, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2023 року у справі № 755/17975/20, якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка складається з трьох кімнат та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Вимоги клопотання мотивовані тим, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала справа № 755/17975/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю. Рішення суду у даній справі набрало законної сили, тому відпали обставини, які були необхідні для забезпечення позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Хоменка І.М. про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2023 року у цивільній справі № 755/17975/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю - шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка складається з трьох кімнат та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із указаною ухвалою ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що після прийняття Київським апеляційним судом вищевказаної постанови від 30 травня 2024 року на Інтернет-сайті flatfy.ua з посиланням на Інтернет-сайт rieltor.ua було розміщено оголошення про продаж всієї квартири, тобто без вказівок як на частку (долю) ОСОБА_4 так і на частку (долю) ОСОБА_1 у квартирі. ОСОБА_1 вказаного оголошення про продаж квартири не надавала.

Зазначає, що так як ОСОБА_5 вся вищевказана квартира на праві власності не належить тому він і не має правових підстав звертатися до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову щодо всієї квартири (100/100 часток), а суд не мав права задовольнити таку заяву, так як вона з вказаних причин не є вмотивованою, не містить мотивації чому саме ОСОБА_6 клопоче про скасування заходів забезпечення позову у частині майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 .

Також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом при розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову не було повідомлено належним чином ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сусліков Ю.А. просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду. Клопотань про відкладення розгляду справи до Київського апеляційного суду не надходило.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, що не з`явились.

Відповідно до положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо не належного повідомлення про розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано порядку розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Так, відповідно до частини 2 статті 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина 2 статті 211 ЦПК України).

Порядок повідомлення учасників справи про судове засідання та вручення судових повісток про виклик регулюється статтею 128 ЦПК України.

Зазначені норми цивільного процесуального законодавства України є однією з гарантій дотримання принципу рівності учасників справи перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 8 квітня 2010 року).

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має на увазі право на "усне слухання". Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Всупереч наведеному вище, суд першої інстанції не повідомив учасників справи, в тому числі і апелянта, про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки, на відміну від положень частини 1 статті 153 ЦПК України, норми статті 158 ЦПК України не містять вказівки про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову без повідомлення учасників справи та судом не було виконано процесуальний обов`язок щодо здійснення такого повідомлення, апеляційний суд на підставі статті 376 ЦПК України, вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті ухвали.

Судом встановлено, що у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій остання просила суд: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка складається з 3 кімнат та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 7 липня 2023 року заяву позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю - задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка складається з трьох кімнат та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 та на частину самохідно-моторного судна «Прогрес-4» НОМЕР_1, 1976 р.в., з підвісним двигуном «Yamaha 70» НОМЕР_2, 70 к.с.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 10 510 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року скасовано, ухвалено по справі нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано 20/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 10/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 10/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 80/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 9 105 гривень 36 копійок.

У липні 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 - Хоменко І.М. , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, у якій просив суд: скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2023 року у справі № 755/17975/20, якою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка складається з трьох кімнат та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Вимоги клопотання мотивовані тим, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала справа № 755/17975/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю. Рішення суду у даній справі набрало законної сили, тому відпали обставини, які були необхідні для забезпечення позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Хоменка І.М. про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2023 року у цивільній справі № 755/17975/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю - шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка складається з трьох кімнат та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У цій справі позивачка звернулась з позовом з метою захисту її права власності, а саме визначення за нею часткового права на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вже встановлено у тексті цієї постанови, право позивачки було задоволено частково та визначено за нею право на квартиру з визначенням її частки у розмірі 10/100 часток.

Рішення суду, яке вказує на визнання позовних вимог на об`єкт є правовстановлюючим документом, на підставі якого вносяться відомості до реєстру прав власності.

Основними нормативно-правовими актами у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є, зокрема, Закон «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений урядовою постановою від 25.12.2015 №1127 (зі змінами).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 наведеного Закону про реєстрацію прав державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Положенням частини першої статті 31-1 цього ж Закону про реєстрацію прав передбачено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Відтак, з часу набуття чинності рішення суду про визнання права власності із визначенням частки позивач набуває прав та обов`язків реєстрації права щодо реєстрації свого права.

ОСОБА_1 не навела доводів, які свідчать, що зняття арешту зі спірної квартири, яке було застосовано відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2023 року, унеможливить виконання судового рішення, а саме постанови Київського апеляційного суду від 30 травня 2024 року в частині реєстрації позивачкою права власності на частку у спірній квартирі у державному реєстрі.

Як вбачається із доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в обґрунтування заперечень проти скасування заходів забезпечення позову наводить обставини щодо зняття її за заявою ОСОБА_2 з реєстрації у спірній квартирі; розміщення оголошення про продаж всієї квартири, тобто без вказівок як на частку кожного співвласника; із такого оголошення не слідує, що першочергове право ОСОБА_1 , встановлене положеннями ст. 362 ЦК України, було враховано.

Ураховуючи наведене ОСОБА_1 розглядає наведені дії формою втручання у її право власності щодо належного їй майна у розмірі частки 10/100.

Отже, як вбачається із змісту доводів апеляційної скарги та обґрунтувань для збереження арешту на квартиру ОСОБА_1 просить залишити забезпечення позову не з метою виконання цього рішення, а з метою захисту своїх прав, які не були предметом доведення, встановлення та захисту у цьому спорі.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що рішення суду у даній справі, після апеляційного перегляду, набрало законної сили у межах цивільної справа № 755/17975/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю.

Вказаним рішенням було відновлено право власності ОСОБА_1 на спірне майно, за захистом якого вона звернулася до суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ту обставину, що 90 днів з часу набрання рішення, яким були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 законної сили, припадає на дату 28 серпня 2024 року, колегія апеляційного суду не встановила підстав для відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Хоменко І.М. про скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, оскільки судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме не було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2023 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - Хоменка Івана Миколайовича про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2023 року у цивільній справі № 755/17975/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю - шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка складається з трьох кімнат та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба