Справа № 462/8228/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 95232,91 грн., яка складається із: за договором №С20.213.74192 від 02.08.2017 року: заборгованість за основним боргом 13090,21 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 25472,92 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн.; за договором № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року: заборгованість за основним боргом 21305,21 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1480,92 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 33883,65 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: №С20.213.74192 від 02.08.2017 року та № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року. Так, відповідно до умов договору №С20.213.74192 від 02.08.2017 року відповідачу відкрито поточний рахунок у валюті гривня, доступний на момент укладення угоди ліміт кредитної лінії 10000,00 грн., які надані відповідачу строком до 02.08.2024 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, а тому за договором №С20.213.74192 від 02.08.2017 року утворилась заборгованість, яка станом на 19.12.2023 року становить 38563,13 грн. Відповідно до умов договору № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року банк надав відповідачу кредит у сумі 27353,00 грн. строком до 27.09.2023 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, а тому за договором № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року утворилась заборгованість, яка станом на 19.12.2023 року становить 56669,78 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.12.2024 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачу із позовною заявою та додатками, за місцем її реєстрації двічі, однак поштовs відправлення повернуто суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

У встановлений судом строк відзиву на позов відповідач не подала, причин такого не повідомила.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із вимог ст. 1048 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості.

У відповідності до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, 02.08.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С20.213.74192 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відповідно до умов якої банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня. Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку на таких умовах: максимальний ліміт встановлено у розмірі 200000 грн., ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 10000,00 грн., процентна ставка 24% річних./а.с.6-7/

Відповідно до п. 7 угоди №С20.213.74192 від 02.08.2017 року угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за угодою.

Пунктів про те, що банком надано клієнту 10000 грн. строком до 02.08.2024 року угода №С20.213.74192 від 02.08.2017 року не містить.

Також, 02.08.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому, серед іншого, вказано ліміт кредиту: 1000,00 грн. 200000,00 грн., мета отримання кредиту споживчі цілі, процентна ставка 24% річних, строк кредитування 12 місяців./а.с.8-9/

Крім цього, 02.08.2017 року ОСОБА_1 було підписано заяву про акцепт публічної оферти /а.с.11/, згоду фізичної особи-суб`єкта кредитної історії /а.с.12/, заяву № С20.213.74192 від 02.08.2017 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ПБ КК 1 від 03.04.2017 року/а.с.13/.

У позовній заяві позивач ствердив, що згідно угоди № С20.213.74192 від 02.08.2017 року банк надав грошові кошти у сумі 10000,00 грн. строком до 02.08.2024 року.

Таким чином, наявні розбіжності щодо строку кредитування за угодою № С20.213.74192 від 02.08.2017 року.

Також, до матеріалів позовної заяви додано довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С20.213.74192 від 13.04.2017 року згідно якої розмір заборгованості ОСОБА_1 №КД С20.213.74192 від 13.04.2017 р. становить у загальному розмірі 38563,13 грн./а.с.51/.

Проте, позивач не просить суд стягнути із відповідача заборгованість, що утворилась внаслідок невиконання умов кредитного договору № С20.213.74192 від 13.04.2017 року.

Розрахунку заборгованості за кредитним договором № С20.213.74192 від 02.08.2017 року до матеріалів справи не долучено, а тому суд позбавлений можливості перевірити такий розрахунок, зокрема, щодо розміру основного боргу та періоду нарахування відсотків.

Крім цього, до позовної заяви долучено виписку з 02.08.2017 по 19.12.2023 по рахунку ОСОБА_1 , де відображено операції по рахунку, зокрема, видачі траншу кредиту, погашення заборгованості за доходами, списання комісії за обслуговування рахунку, погашення заборгованості по кредиту, сплата відсотків та вказано, що станом на 01.07.2020 року і дебет, і кредит по рахунку ОСОБА_1 становить 78931,03 грн. /а.с.28-50/.

При цьому, із даної виписки вбачається, що надання траншу згідно Додаткової угоди № С20.213.74192 від 02.08.2017 до Кредитного договору № С20.213.74192 від 02.08.2017 /тобто саме по спірному договору/ відбулось 30.11.2017 року та саме з цієї дати наявна інформація щодо подальших траншів, повернень кредиту по Кредитному договору № С20.213.74192 від 02.08.2017 року.

Таким чином, у твердженнях позивача та долучених до матеріалів справи документів наявні розбіжності, а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості із відповідача за договором №С20.213.74192 від 02.08.2017 року недоведені.

27.09.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р24.00207.004377223, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 27353,00 грн. строком на 60 місяців, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99% річних від залишкової суми кредиту /а.с.15-18/.

Також, умовами даного договору передбачено сплату комісії за обслуговування кредиту банком.

Також, 27.09.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому, серед іншого, вказано ліміт кредиту 27353,00 грн., процентна ставка 1,99% річних, строк кредитування 60 місяців./а.с.19-20,21/

Крім цього, 27.09.2018 року ОСОБА_1 було підписано заяву-анкету від 27.09.2018 року/а.с.22/, заяву про акцепт публічної оферти /а.с.23/, заяву про акцепт /а.с.24/, договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку від 27.09.2018 року /а.с.25-26/.

На підтвердження виконання умов договору банком, позивачем долучено до матеріалів справи ордер-розпорядження №1 про видачу кредиту у розмірі 22699,59 грн. на підставі договору № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року /а.с.27/

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023./а.с.67-73/

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма факторинг», а ТОВ «Оптіма факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу.

Відповідно до реєстру боржників № 1 від 19.12.2023 року до ТОВ «Оптіма факторинг» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року /а.с.74-76/.

На виконання договору факторингу №19/12-2023 ТОВ «Оптіма факторинг» сплатив АТ «Ідея Банк» 11576112,00 грн. /а.с.80/.

22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених договором./а.с.82-86/.

Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно із п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

Відповідно до реєстру боржників № 1 від 22.12.2023 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року /а.с.87-89/.

На виконання договору факторингу №22/12-2023 ТОВ «ФК «Профіт Капітал»сплатив ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032,61,00 грн. /а.с.93/.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із наданим позивачем розрахунком, за кредитним договором № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року станом на 19.12.2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 55669,78 грн., яка складається із: заборгованість за основним боргом 21305,21 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1480,92 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 33883,65 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) та постанові Верховного Суду від 15.03.2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) зазначивши, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.

Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною, викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020 р. у справі №583/3343/19 ( провадження №61-22778св 19), а у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що нарахування заборгованості за несплаченими комісіями у розмірі 33883,65 грн. не відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідно до умов договору № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 року передбачено сплату комісії щомісячно за обслуговування кредиту банком та таке обслуговування включає надання інформації по рахункам позичальника, направлення СМС-повідомлень тощо.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково, за кредитним договором № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 слід стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22786, 13 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом 21305,21 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 1480,92 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги №02-24, укладений 01.07.2024 між позивачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правничий курс», додаткову угоду №1/1 по Договору про надання правничої допомоги №02-24, акт №1 прийму-передачі наданої правової допомоги від 05.09.2024 року, платіжну інструкцію від 05.09.2024 року №918 про оплату послуг, якими підтверджено розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. за послуги адвоката по двох кредитних договорах, а по кожному окремо 7000 грн.

Відтак, на користь позивача із відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2814,60 грн. та судовий збір у розмірі 724,50 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 11, 509, 525, 526, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Профіт Капітал» /, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, IBAN № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк» код банк 322001/ заборгованість за кредитним договором № Р24.00207.004377223 від 27.09.2018 у розмірі 22786 /двадцять дві тисячі сімсот вісімдесят шість/ гривень 13 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Профіт Капітал» /, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, IBAN № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк» код банк 322001/ понесені судові витрати у розмірі 724 /сімсот двадцять чотири/ гривні 50 копійок сплаченого судового збору та 2814 /дві тисячі вісімсот чотирнадцять/ гривень 60 копійок витрат на правничу допомогу.

У решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбаченому ст. 354, 355 ЦПК України.

Рішення суду складено 24.02.2025 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.