Справа № 706/1567/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 лютого 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 75132679 від 30.08.2021 у розмірі 16 434,50 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 30.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75132679 (далі Договір № 75132679), за змістом якого товариство надало відповідачу позику в сумі 3 800 грн. Цього ж дня сторони підписали додаткову угоду до Договору № 75132679, відповідно до якої погодили збільшення наданої позики із 3 800 грн до 5 000 грн. Договір № 75132679 укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір № 75132679 прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Договором № 75132679 передбачено нараховуються процентів за фіксованою ставкою 1,99 % за кожен день користування позикою.

Крім того, позивач свої позовні вимоги обґрунтовує положеннями п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до яких, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором № 75132679, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Зазначає, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики № 75132679 не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Представник позивача стверджує, що позичальник до моменту підписання Договору № 75132679 вивчив Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (далі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору № 75132679, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Підписавши Договір № 75132679, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором № 75132679.

Оскільки позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав зобов`язання за Договором № 75132679, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору № 75132679, а відповідач як позичальник не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив, тому позивач звернувся до суду із позовом про примусове стягнення заборгованості за Договором № 75132679, а також судових витрат, які поніс у зв`язку зі зверненням до суду.

Право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості по Договору № 75132679 ТОВ ««Коллект Центр»» обґрунтовує тим, що 27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 27/01/2022. За умовами вищевказаного договору ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників згідно реєстру, в тому числі за договором позики №77594175.

10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» шляхом продажу право вимоги до боржників, у тому числі за договором №75132679, про що укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.01.2023.

Представник позивача зазначає, що загальний розмір заборгованості за Договором № 75132679, що підлягає стягненню з відповідача, станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 16 434,50 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 11 434 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 80 грн інфляційні збитки та 11,50 грн 3% річних.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Постановленою Христинівським районним судом Черкаської області 24.02.2025 ухвалою вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення не заперечує.

Сповіщений у встановленому процесуальним законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, відповідач у судове засідання повторно не з`явився, згідно поштової кореспонденції адресат відсутній за місцем реєстрації. Клопотань про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Правом на подачу відзиву ОСОБА_1 не скористався.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, а тому суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280 - 283 ЦПК України.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

30.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75132679 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі по тексту Договір № 75132679) (а.с. 10). Пунктом 1 Договору № 75132679 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У підпунктах 2.1 2.3 п. 2 Договору № 75132679 сторони обумовили параметри та умови позики, порядок і графік її повернення та сплати процентів. Зокрема, сума позики становить 3 800 грн. Строк позики (строк договору) 24 дні. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99, яка нараховується за кожен день користування Позикою. Дата повернення позики (останній день) 23.09.2021. Знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 0,70%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосвується в період карантину) 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 949%. Орієнтовна загальна вартість позики 4 435,21 грн.

За змістом пункту 4 Договору №75132679 проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Договір № 75132679 укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (пункт 12 Договору № 75132679).

Шляхом укладення додаткової угоди № 75132679 до Договору позики 75132679 від 30.08.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 30.08.2021 на підставі звернення відповідача, здійсненого за допомогою засобів інформаційно телекомунікаційної системи позикодавця, збільшило надану позику 3 800 грн на 1 200 грн, у зв`язку із чим загальний розмір позики становить 5 000 гривень (а.с. 11).

Підписанням додаткової угоди № 75132679 позичальник підтвердив, що він розуміє умови укладеного правочину, за яким орієнтовна загальна вартість отриманої позики становить 5 835,80 грн (за умови належного, повного та своєчасного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань).

Додаткова угода підписана шляхом зазначення одноразового ідентифікатора М88ХwL5tEN, який надіслано на електронну пошту позичальника (а.с. 11).

Із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) убачається, що пункт 6.5 цього документа містить умову, за якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Пунктом 6.9 Правил передбачено, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування» (а.с. 11 17).

Довідкою № КД-000002931/ТНПП від 25.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтвердило, що цим товариством, на виконання умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, що укладений із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», прийнято до виконання та завершено таку платіжну операцію переказ 3 800 грн на картку отримувача Бондаренка Дмитра, ЕПЗ № НОМЕР_1 , дата платежу 30.08.2021, номер платежу 416аа48с-530е-47000-9d41-1ccde73faf90 (а.с.19).

Відповідно до довідки № КД-000002932/ТНПП від 25.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтвердило прийняття до виконання та завершення платіжної операції про перерахування ОСОБА_2 на ЕПЗ № НОМЕР_1 30.08.2021 1200 гривень, номер платежу 298аb64c-d1b8-4546-a820-1391a5d4571e (а.с. 18). 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022 (далі - Договір факторингу №27/01/2022), за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» - прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржниками (а.с. 28-30). Відповідно до витягу із Реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 343 грн, з яких 5 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 11 343 грн заборгованість за відсотками (а.с. 31).

Крім того, із договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року (далі - Договір про відступлення №10-03/2023/01) суд встановив, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступив шляхом продажу новому кредитору належні йому права, а ТОВ «Коллект Центр» як новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1,3 до цього договору (а.с. 34 37).

ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 434, 50 грн, з яких 5 000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 11 343 грн сума заборгованості за відсотками та 91,50 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України. Зазначені обставини підтверджені долученою до позову копією витягу із Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 38). Із здійсненого відповідачем розрахунку заборгованості за Договором № 75132679 від 30.08.2021 убачається, що станом на 06.12.2024 ОСОБА_1 має борг перед позивачем у розмірі 16 434,50 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 343 грн заборгованість за відсотками та 91,50 грн 3% річних (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон № 675-VIII), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону 675-VIII).

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII).

Із досліджених судом документів Договору № 75132679 від 30.08.2021 та додаткової угоди до нього встановлено, що відповідач уклав означені правочини шляхом їх підписання за допомогою електронних підписів одноразовими ідентифікаторами. Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів.

Заперечень з приводу укладення Договору № 75132679 від 30.08.2021 та додаткової угоди до нього відповідач до суду не подавав.

За змістом частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підстави заміни кредитора у зобов`язанні передбаченні у статті 512 ЦК України, пунктом першим частини першої якої визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленням права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Право вимоги, яка не має особистого характеру може бути предметом договору купівлі продажу (ч. 3 ст. 656 ЦК України). У такому випадку до договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд встановив, що позивач набув права вимоги відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило шляхом продажу новому кредитору належні йому права, у тому числі до ОСОБА_1 за Договором № 75132679 від 30.08.2021.

Право вимоги по Договору № 75132679 від 30.08.2021 ТОВ «Вердикт Капітал», у свою чергу, набуло на підставі Договору факторингу №27/01/2022, укладеного 27.01.2022 із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач факт отримання від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у позику грошових коштів в сумі 5 000 грн не спростував, доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору № 75132679 у строки, передбачені цим правочином, не надав.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором № 75132679 як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам: ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із нього 5 000 грн в рахунок погашення основного зобов`язання підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем окрім основної суми боргу за договором позики заявлено вимогу про стягнення 3 % річних, що становить 11,50 грн, та 80 грн інфляційних збитків.

Зазначені кошти нараховані відповідачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за період із 27.01.2022 по 23.02.2022, а право їх вимоги відступлено позивачу на підставі укладеного 10.03.2023 між позивачем та ТОВ «Вердикт Капітал» Договору № 10-03/2023/01.

Позовну вимогу про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат суд вважає обґрунтованою, вмотивованою та такою, що підлягає до задоволення.

При визначені розміру заборгованості за процентами суд виходить із такого.

Вивченням розрахунку заборгованості за Договором №75132679, здійсненим первинним позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 27.01.2022, тобто на день укладення між вищевказаним товариством та ТОВ «Вердикт Капітал» Договору факторингу №27/01/2022, встановлено, що розмір боргу за процентами за користування позикою становить 11 343 грн. Ця заборгованість ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нарахована позичальнику ОСОБА_1 за період із 30.08.2021 до 22.12.2021 включно (а.с. 22 25).

В такому ж розмірі заборгованість по сплаті відповідачем відсотків за Договором № 75132679 відступлена Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а в послідуючому від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», на підставі Договору факторингу № 27/01/2022 та Договору про відступлення № 10-03/2023/01, відповідно (а.с. 26, 27).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18), сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

У пункті 2.2 Договору №75132679 сторони погодили, що строк позики становить 24 дні, а проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором №75132679 в частині сплати відсотків за користування сумою позики протягом усього строку позики не виконав, то розмір заборгованості по відсотках за 24 дні складає 840 гривень (5000 грн (сума позики) х 0,70% (знижена процентна ставка згідно п.п. 2.3 п.2 Договору №75132679) х 24 (строк позики, що включає як день її отримання відповідачем (30.08.2021), так і день, у який ця позика підлягала поверненню відповідачем (23.09.2021).

Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за ст. 1048 ЦК України за 24 дні, тобто із 30.08.2021 по 23.09.201, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок, становить 840 грн, що підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту та розрахунком заборгованості наданими до суду разом з позовом стороною позивача (а.с. 10, 22 на звороті).

З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач не здійснював погашення сум за отриманою позикою, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості відповідача перед позикодавцем.

Відповідно до пункту 5.2 Договору № 75132679 позичальник до моменту його підписання вивчив Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (далі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору № 75132679, а також що зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Підписавши Договір № 75132679, відповідач підтвердив, прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений позикодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 6.5 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які діяли на час укладення правочину, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Пунктом 6.9 Правил передбачено, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування» (а.с. 11 17).

Таким чином, Правилами передбачена пролонгація строку дії договору, яка обмежена 90 календарними днями.

Тоді сума заборгованості за процентами за базовою ставкою 1,99 %, нарахованою позивачем за пролонгований період 90 календарних днів, становитиме: 90 * 99,50 грн (5000 грн * 1,99%) = 8 955 грн.

Загальний розмір заборгованості за процентами по договору складає: 840 грн + 8 955 грн = 9 795 грн.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 гривень, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (далі АО «Лігал Ассістанс») (а.с. 45 46), 2) прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», затвердженого рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 (а.с. 49); 3) заявки на надання юридичної допомоги № 101 від 01.11.2024 (а.с. 47); 4) витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 (а.с. 48).

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Верховний Суд в постанові від 13.02.2019 у справі N 756/2114/17 звернув увагу на те, що враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 року у справі N 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Дослідивши докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача 16 434,50 грн, тобто спір відноситься до категорії малозначних справ, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу до 4 000 грн. Саме такий розмір витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, є об`єктивним та співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

При вирішенні питання стягнення із відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору, суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за змістом якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 16.12.2024.

Ціна позову у даній справі становить 16 434,50 грн. Обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню на користь відповідача суд визнає заборгованість на суму 14 886,50 грн, що становить 90,6 % від заявленої суми (14 886,50/16 434,50 х 100). У зв`язку із цим, із відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 194,69 грн, тобто 90,6 % від розміру сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 280-284, 289, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 75132679 від 30.08.2021 в сумі 14 886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 50 копійок, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 9 795 грн заборгованість за нарахованими процентами, 80 грн інфляційні збитки, 11,50 грн нараховані 3% річних.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 2 194 (дві тисячі сто дев`яносто чотири) гривні 69 копійок та 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Текст судового рішення складений 24 лютого 2025 року.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, м. Київ, 01133.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Альона ШКОЛЬНА