"20" лютого 2025 р. Справа № 363/755/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., вирішуючи питання про прийняття заяви та відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , що діє в інтересах рідного дядька ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаною заявою, у якій просить визнати недієздатним громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над ним опіку й призначити опікуна в особі його племінника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього у прохальній частині заяви містяться клопотання:

зобов`язати зацікавлену особу Орган опіки та піклування Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області провести обстеження місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надати висновок щодо доцільності визнання його недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна;

з метою забезпечення права особи, стосовно якої розглядається справа про визнання його недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залучити представника адвоката через орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги;

витребувати медичну документацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі закладу охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр ментального здоров`я», що розташоване по вул. Парковій, 4, смт. Ворзель Бучанського району Київської області, 08296;

призначити по справі судово-психіатричну експертизу з метою визначення психічного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та здатність ним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, зазначивши перелік питань до експерта та експерту установу.

Заяву про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна подано до суду у порядку окремого позовного провадження, передбаченому статтями 293, 295-300 ЦПК України.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, суд вважає необхідним залишити заяву без руху з таких підстав.

Так, частиною першою статті 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (частина друга статті 39 ЦК України).

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно із частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Отже, заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема у справах за заявами про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, встановленого статтями 295-299 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Пунктом 8 частини третьої статті 175 ЦПК встановлено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини другої статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Так, згідно із частиною третьою статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

В обґрунтування заяви про визнання недієздатним ОСОБА_2 (дядька заявника) та встановлення над ним опіки, заявник ОСОБА_1 зазначає, що його мама ОСОБА_4 з 2005 року доглядала за своїм зведеним братом ОСОБА_3 , а після смерті мами він доглядає за дядьком.

Водночас, у порушення пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України, у заяві не зазначено та про це відсутні докази, що мама заявника ОСОБА_4 та дядько заявника ОСОБА_2 є родичами (зведені сестра і брат).

З долучених доказів убачається, що батьками мами заявника ОСОБА_4 є: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 , а батьками дядька заявника є: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 , яка з народження мала прізвище « ОСОБА_9 », а з 1983 року, уклавши шлюб, змінила прізвище на « ОСОБА_10 » і у 1992 році померла як « ОСОБА_10 ». Відомостей про те, коли ОСОБА_8 мала прізвище « ОСОБА_11 » і, що вона є мамою мами заявника та дядька, відсутні.

Також, частиною першою статті 299 ЦПК України передбачено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я.

Водночас, заявник, визначаючи склад учасників справи, не вказує заінтересованою особою саму особу стосовно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, та права і інтереси якої, у випадку ухвалення рішення суду будуть суттєво обмежені, та участь якої в судовому засіданні також вимагається за законом.

У пункті 68 рішення Європейського Суду з прав людини від 27 березня 2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» №44009/05, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський Суд з прав людини виходив з того, що в справах осіб, які страждають на психічні розлади, національні суди користуються деякою свободою розсуду: наприклад, вони можуть вживати відповідні процесуальні підходи для забезпечення належного здійснення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи і подібне. Однак такі підходи не повинні зачіпати саму суть права заявника на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції. При оцінці того, чи був необхідним той чи інший процесуальний підхід, такий як слухання без участі особи, Європейський Суд з прав людини бере до уваги всі відповідні чинники, такі, як сутність і складність питань, що розглядалися національним судом, їх значення для особи, реальність загроз для інших чи самої особи в разі слухання за її участі і т. п.

У пункті 71 цього рішення вказано, що особа з психічними розладами повинна мати можливість брати участь у слуханнях своєї справи безпосередньо або, за необхідності, в інший спосіб (через представника), адже вирішується питання обмеження прав особи практично в усіх сферах життя.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що незважаючи на розумові розлади, особа залишалася відносно самостійною. В таких умовах суд повинен був мати як мінімум короткий візуальний контакт із особою, а краще опитати її. Відтак, Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив право особи на справедливий судовий розгляд, передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 73 Рішення ЄСПЛ у справі «Штукатуров проти Росії»).

Також, відповідно до пункту (е) частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше як у випадках і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у разі законного затримання психічнохворих.

Відповідно до частини третьої статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрів у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних з наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав.

Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених належними і допустимими доказами застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт з такою особою, а краще опитати її (за необхідності - дистанційно, у режимі відеоконференції). Якщо на момент розгляду справи окремого провадження особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №753/4146/18 (провадження №61-389св19).

Розгляд справи за заявою про визнання особи недієздатною за відсутності особи щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною є грубим порушенням вимог процесуального закону, зокрема статті 299 ЦПК України, подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 р. у справі №756/6838/17 (провадження №61-10584св20).

Заявник, у порушення вимог частини третьої стаття 175 та частини першої статті 299 ЦПК України, у поданій ним до суду заяві не зазначає особу, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, не надано копії заяви з додатками до неї для надсилання цій особі (частина перша статті 177 ЦПК України

Відповідно до статті 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно статті 57 ЦК України, особа, якій стало відомо про фізичну особу, яка потребує опіки або піклування, зобов`язана негайно повідомити про це орган опіки та піклування.

Відповідно до статті 58 ЦК України встановлює, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно частини першої статті 60 ЦК України визначає, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Однак, до заяви не додано відомостей про звернення заявника до органу опіки та піклування з повідомленням, що ОСОБА_2 є фізичною особою, яка потребує опіки або піклування, з метою подальшого внесення органом опіки та піклування подання про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .

Крім цього, перевіривши зазначений у заяві перелік додатків, що додають до заяви, та долучені заявником документи, судом встановлено, що документи, зазначені у пунктах 3, 7, та 16 переліку: свідоцтво про народження матері заявника (пункт 3); пенсійне посвідчення (пункт 7); свідоцтва про шлюб матері недієздатного (пункт 16), до заяви не додано, проте додано документи, які відсутні й переліку додатків до заяви, а саме: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 ; довідка ГУ Пенсійного фонду України у Київській області від 12.02.2025 про перебування на обліку ОСОБА_2 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_12 ( ОСОБА_8 )., витяги з реєстру територіальної громади ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , довідку про проживання ОСОБА_1 .

Також, у пункті 10 переліку додатків, що додаються до заяви, зазначено про долучення Довідки про склад сім`ї, проте такий доказ не додано до заяви.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити заяву ОСОБА_1 без руху та надати йому строк для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі шляхом подання до суду заяви у новій редакції, у сунувши недоліки, викладені у цьому судовому рішенні, з урахуванням положень частини першої статті 177 ЦПК України.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 293, 294, 295-300 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 , що діє в інтересах рідного дядька ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач