ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1610/25 Справа № 215/6920/24 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №215/6920/24 за заявою адвоката Рясного Владислава Денисовича про забезпечення позову, за апеляційною скаргою Рясного Владислава Денисовича, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року, постановлену у складі судді Науменка Я.О., -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року адвокат Рясний В.Д. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначає, що позивач ОСОБА_1 29.10.2024 направила до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна. ОСОБА_2 був обізнаний про її намір подати до суду позов про поділ майна, тому на даний час існує велика ймовірність того, що відповідач виявить бажання продати транспортний засіб без згоди позивача ОСОБА_1 .

Просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Geely» модель «MR-715А», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який 03.09.2024 зареєстрований за ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року у задоволенні заяви адвоката Рясного В.Д. про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову становить не тільки реальну загрозу виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, але й взагалі унеможливлює розгляд справи, оскільки, без заборони відчужувати спірний автомобіль він може відчужуватись від однієї особи до іншої під час розгляду справи по суті.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом свідчить про наявність спору між сторонами, а тому накладення арешту на вказане майно, яке належить відповідачу, гарантуватиме реальне виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 29.10.2024 направила до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву до ОСОБА_2 . Предметом позову є поділ майна подружжя, зокрема, автомобіля марки «Geely» модель «MR-715А», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З метою унеможливлення перереєстрації вказаного автомобіля на третіх осіб, для забезпечення та захисту прав позивача та не унеможливлення ризиків втрати зазначеного транспортного засобу, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Geely» модель «MR-715А», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який 03.09.2024 зареєстрований за ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову, заявник посилається на те, що на сьогоднішній день відповідач не позбавлений можливості здійснити відчуження спірного автомобіля до завершення розгляду справи судом, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до втрати автомобіля.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, приймаючи до уваги інтереси не тільки позивача, а й відповідача, права якого можуть бути порушені у зв`язку із накладенням заборони, враховуючи вид та обсяг забезпечення позову, баланс інтересів сторін, дійшов висновку, що заявником не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття обраного ним заходу забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або призвести до втрати автомобіля,.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги, виходить з наступного.

На підставі частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позовних вимог, може бути застосовано судом, зокрема у випадку існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, наявності реальної ймовірності його відчуження.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №215/6974/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є сумісною власністю подружжя.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є сумісною власністю подружжя задоволено частково - в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки «Geely» модель «MR-715А», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ; в рахунок компенсації 1/2 частини вартості автомобіля марки «Geely» модель «MR-715А», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі: витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 1 320 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Враховуючи дані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування заходів забезпечення позову, оскільки, у відповідності до тексту вищезазначеного рішення, ОСОБА_1 просила суд визнати саме за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки «Geely», та стягнути на її користь вартість частки спірного автомобіля.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову ніяким чином не може ускладнити чи унеможливити виконання даного рішення суду, оскільки, позивач не хотіла отримати оспорюваний автомобіль у власність, а ставила питання щодо стягнення вартості її частки.

За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача адвоката Рясного В.Д.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведених в цій постанові апеляційного суду підстав та обґрунтувань, зведені лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів зроблений судом висновок, або свідчили б про невірне застосування законодавства, яке регулює спірне питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Оскаржувана ухвала відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, зводяться до переоцінки доказів і правильності висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 19.02.2025р.

Головуючи суддя О.В. Агєєв