Єдиний унікальний номер 317/5371/24
Провадження № 2/317/164/2025

20 лютого 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Качана А.В.
за участі:
секретаря судового засідання Герман В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Приватне акціонерне товариство «ВІДРАДНЕНСЬКЕ», Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-АГРО-ПРОМ», Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОВАК», Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЇС-АГРО», Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬГОСПТЕХНОЛОГІЯ», Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СЛАВУТИЧ», Товариство з обмеженою відповідальністю «МДІНА, ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «БОНУС», Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту,-
У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Козиряцька І.М., звернулась до суду з позовом до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Приватне акціонерне товариство «ВІДРАДНЕНСЬКЕ», Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-АГРО-ПРОМ», Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОВАК», Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЇС-АГРО», Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬГОСПТЕХНОЛОГІЯ», Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СЛАВУТИЧ», Товариство з обмеженою відповідальністю «МДІНА, ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «БОНУС», Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту.
Згідно Інформації № 325029119 від 07.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на належну позивачці земельну ділянку накладений арешт.
Підстава виникнення запису про арешт:
постанова про арешт майна боржника № 56298325, що видана 12.09.2018 Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області;
рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43019888 від 14.09.2018, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області;
вид обтяження: арешт нерухомого майна;
суб`єкт обтяження: Запорізький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області;
11.10.2024 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано п`ятиденний строк на усунення недоліків.
16.10.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. Позивачем надано суду оновлену позовну заяву з виправленими недоліками та додано квитанцію про сплату судового збору. Таким чином позивач в установлений строк усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась. 20.02.2025 представником позивача, адвокатом Козиряцькою І.М. до суду подано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити проти винесення заочного рішення не заперечує.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання представники відповідачів та третьої особи до суду не з`явились. Жодних клопотань, заяв про відкладення розгляду справи та пояснень до суду не надійшло.
Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Право власності позивачки на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.12.2013.
Згідно з Інформаційною довідкою № 325029119 від 07.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на належну позивачці земельну ділянку накладений арешт (а.с. 30).
Підстава виникнення запису про арешт:
постанова про арешт майна боржника № 56298325, що видана 12.09.2018, видана заступником начальника Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дениско С.В.;
рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43019888 від 14.09.2018, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області;
вид обтяження: арешт нерухомого майна;
суб`єкт обтяження: Запорізький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області;
Згідно постанови про арешт боржника від 12.09.2018 ЗВП № 56298325, Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в межах примусового виконання ЗВП № № 56298325 від 12.09.2018 накладено арешт на земельні ділянки, які належать боржнику на праві оренди, в тому числі і на земельну ділянку позивача (а.с. 33-37).
Однак, 05.06.2023 представником позивача від Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) отримано відмову у припиненні чинності арешту вказаного об`єкта обтяження (а.с. 27-28).
За змістом ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі «Ентрік проти Франції» (Hentrichv. France) від 22 вересня 1994 року, серія А, №296-A, сс. 1920, п. 42).
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Положення ст. 319 ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.ст. 321, 383, 386 ЦК України, власник свого майна не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Отже, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника лише у встановленому цим Законом порядку.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Отже на момент звернення позивача з позовною заявою до суду строк дії зазначеного договору оренди закінчився.
Вирішуючи спір по суті суд доходить висновку, що відсутні підстави для існування обтяження у вигляді арешту земельної ділянки. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту повністю відповідає вимогам ст. 16 Цивільного Кодексу України та спрямований на повне й ефективне відновлення порушених прав позивача, шляхом припинення дії, яка порушує право власності позивача.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В зв`язку з тим, що представником позивача в уточненій позовній заяві не заявлено вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Приватне акціонерне товариство «ВІДРАДНЕНСЬКЕ», Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-АГРО-ПРОМ», Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОВАК», Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЇС-АГРО», Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬГОСПТЕХНОЛОГІЯ», Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СЛАВУТИЧ», Товариство з обмеженою відповідальністю «МДІНА, ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «БОНУС», Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області, код в , 70413, Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, буд. 1, фактична адреса 69089, м. Запоріжжя, вул. Розенталь, буд. 7.

Відповідач 2: Приватне акціонерне товариство «ВІДРАДНЕНСЬКЕ», код в , 70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вул. Перемоги, буд. 3.

Відповідач 3:Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-АГРО-ПРОМ», код в , 61020, м. Харків, пров. Метизний, буд. 5.

Відповідач 4:Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОВАК», код в , 04050, м. Київ, вул. Юлія Іллєнка, буд. 81А, оф. 117.

Відповідач 5: Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЇС-АГРО», код в , 61100, м. Харків, пр-т Петра Григоренка, буд. 14.

Відповідач 6: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬГОСПТЕХНОЛОГІЯ», код в , 39430, Полтавська область, Полтавський район, с. Селещина, вул. Паркова, буд. 23Б.

Відповідач 7: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СЛАВУТИЧ», код в , 37635, Полтавська область, с. Малі Сорочинці, вул. Хомутецька, буд. 100.

Відповідач 8: Товариство з обмеженою відповідальністю «МДІНА, ЛТД», код в , 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 49.

Відповідач 9: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «БОНУС», код в , 02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, буд. 16.

Відповідач 10: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), код в , 61024, м. Харків, вул. Студенська, буд. 5/4.

Третя особа: Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код в , 69114, м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 16А.

Суддя А.В. Качан