ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Чернівці

Справа № 727/11628/24

Провадження №22-ц/822/202/25

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.,

секретар Бугай В.М.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року, головуючий у І-й інстанції Танасійчук Н.М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу, заінтересована особа ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 15 вересня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблений актовий запис № 148.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Задовольняючи заяву та вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що сімейне життя у сторін не склалося, причиною розірвання шлюбу є протилежні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально.

Оскільки при зверненні до суду із заявою ОСОБА_1 судовий збір не сплатив, з нього на користь держави суд стягнув судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині розподілу судових витрат та ухвалити нове рішення, яким звільнити його від сплати судового збору.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року оскаржується лише в частині розподілу судових витрат.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм законодавства.

Зазначає, що у разі несплати судового збору заява повертається і провадження не відкривається, однак суд першої інстанції відкрив провадження.

Судом встановлено, що він перебуває на повному державному утриманні і доходів не отримує, а тому його слід звільнити від сплати судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, в іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, враховуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Стаття 2 цього закону установлює, що платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Підпункт 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", що за подання заяви у справах окремого провадження справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даній справі заявник звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 в порядку частини 3 статті 293 ЦПК України.

Отже, за подання зазначеної заяви ОСОБА_1 слід було сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн (3028*0,2).

Пунктом 28 вказаної Постанови визначено, що якщо факт недоплати судового збору з`ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов`язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Отже, суд першої інстанції під час ухвалення рішення суду, з`ясувавши, що заявник при подачі заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження не сплатив судовий збір, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

У зв`язку з наведеним безпідставними є доводи апеляційної скарги, що у разі несплати судового збору заява повертається, а провадження не відкривається.

Крім того, при зверненні до суду першої інстанції заявник не надав документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Посилання апелянта на те, що відповідно до повідомлення ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» № 5/0-132-24 від 17.10.2024 року, що ОСОБА_1 відбуває покарання в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», перебуває на повному державному утриманні, доходів не отримує, а тому його слід звільнити від сплати судового збору, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 КПК України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Тобто, зазначена норма передбачає звільнення засуджених від сплати судового збору виключно у справах, пов`язаних з питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 КПК України.

Вимоги заявника у цій справі не пов`язані з питаннями, які вирішувалися судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 КПК України.

У даній справі матеріально-правова вимога ОСОБА_1 є розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 в поряду окремого провадження.

Отже, ОСОБА_1 не міг бути звільнений від сплати судового збору за подання заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з заявника на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн за подання заяви про розірвання в порядку окремого провадження, а доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак