Номер провадження 4-с/754/13/25
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді - Саламон О.Б.

з участю секретаря - Рябенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука Миколи Володимировича, стягувач: ОСОБА_2 -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука Миколи Володимировича, та просить:

- заборонити Печерському районному відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) блокувати рахунки на які здійснюється збір коштів для закупівлі та ремонту транспортних засобів, необхідних для відбиття агресії росії проти України;

- зупинити всі виконавчі дії - зняти арешт з банківських рахунків до завершення обставин, які викликали військову агресію росії проти України та демобілізації скаржника з лав ЗСУ відповідно до п.1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги обґрунтовує тим, що 27.07.2022 у порядку п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» скаржником було подано заяву про зупинення провадження у зв`язку зі службою в ЗСУ, проте в АСВП відсутня постанова про зупинення провадження.

При цьому скаржник вказує на те, що 13.03.2024, зловживаючи своїм службовим становищем, державний виконавець Нагайчук М.В. виніс протизаконну постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами. Зазначає також, що протизаконність постанови визнана 29.11.2024 заступником Начальника виконавчої служби Печерського району м. Києва під час особистої консультації. Вказує, що він як військовослужбовець ЗСУ виконує бойові завдання в зоні бойових дій та не може обходитися без транспорту і без права керування транспортними засобами. Вважає, що державний виконавець Нагайчук В.М. попередньо вступивши в змову з групою осіб, перешкоджає скаржнику здійснювати громадянський обов`язок захисту України згідно положень статтей 17, 65 Конституції України.

04 грудня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

13 грудня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановлено прийняти скаргу до розгляду та призначено судове засідання по справі.

Ухвалою суду від 14 січня 2025 року постановлено витребувати від державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука М.В. належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2 відкритого з примусового виконання виконавчого листа № 754/11893/21 від 05.10.2021.

20.01.2025 від державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука М.В. надійшли матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2. Також додатково проінформовано суд про те, що ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує рішення суду по справі 754/11893/21 щодо стягнення аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів залишається не погашеною. Щодо арешту рахунків боржника виконавець повідомляє, що в рамках виконавчого провадження накладено арешт на кошти боржника, в межах суми боргу згідно зі ст. 56 Закону, при цьому підстави для зняття арешту відсутні. Зазначає про те, що до відділу надійшла заява боржника про звільнення рахунку з під арешту ( НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК) та вказує на те, що рахунок є зарплатним, однак жодних доказів, які підтверджують інформацію, що цей рахунок використовується виключно для отримання заробітної плати, не надав. Також вказує, що станом на 20.01.2025 ВП № НОМЕР_2 перебуває на виконанні в Печерському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по якому здійснюються всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо стягнення заборгованості по виконавчому провадженню. Додатково просить суд звернути увагу на те, що скаржником неодноразово подавалися до суду аналогічні скарги з тих самих підстав, що згідно з ч. 4 ст. 44 ЦПК України визнається зловживанням процесуальними правами. З вказаних підстав просить у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити повністю.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Інші учасники процесу в судове засідання явку своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не звертались.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Зі змісту скарги вбачається, що остання подана в порядку ст. 447 ЦПК України, відповідно якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним. Це призвело б до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2009 у цивільній справі № 754/11893/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2009 і до досягнення дитиною повноліття.

Державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуком М.В. 19.10.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 на виконання виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва № 754/11893/21 від 05.10.2021.

Державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуком М.В. 13.03.2024 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 326 787,75 грн.

Крім того, 13.03.2024 державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуком М.В. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

У відповідності до постанови зазначено, що з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 326 787,75 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 29.02.2024 за період з 01.04.2018 по 29.02.2024 перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці.

З поміж іншого вбачається, що державним виконавцем Нагайчуком М.В. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанови: про арешт майна боржника, про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Державним виконавцем Нагайчуком М.В. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 02.04.2024 винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій. Резолютивною частиною постанови визначено для ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.

16.04.2024 державним виконавцем Нагайчуком М.В. винесено постанову про зняття арешту з коштів на виконання ухвали суду №754/11893/21, виданої Деснянським районним судом міста Києва 15.04.2024, а саме знято арешт рахунок НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «Приватбанк», до винесення рішення по суті.

02.07.2024 державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуком М.В. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми 342 585,45 грн.

В матеріалах виконавчого провадження міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 02.07.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 має заборгованість по несплаті аліментів за період з квітня 2018 року по червень 2024 року у розмірі 342 585,45 грн.

Також з наданої довідки вбачається, що боржником сплачено у січні 2022 року - 1 300 грн., у лютому 2022 року - 1 320 грн., у березні 2024 року - 5 549,30 грн.

Державним виконавцем Нагайчуком М.В.17.10.2024 винесено вимогу державного виконавця до ОСОБА_1 , згідно з якою виконавець вимагає надати інформацію про доходи за період з 01.04.2018 по 30.09.2024.

Боржник ОСОБА_1 15.03.2024 звернувся до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою та просив зупинити виконавче провадження № НОМЕР_2 до моменту його демобілізації або смерті, яка може настати при захисті Батьківщини від збройної агресії російської федерації, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», а також невідкладно розблокувати незаконно заблоковані кошти на зарплатній картці в АТ "ПриватБанк" розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 .

Щодо вимоги скарги про заборону Печерському районному відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) блокувати рахунки, на які здійснюється збір коштів для закупівлі та ремонту транспортних засобів, необхідних для відбиття агресії росії проти України, слід зазначити наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадженні примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 2, 3, 5 ч.1ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 18 Закону законодавець встановив обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати, передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно зі ст. 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунка.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зважаючи на викладене, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Суд звертає увагу на те, що скаржником, заявляючи вимогу зобов`язального характеру щодо заборони Печерському районному відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) блокувати рахунки на які здійснюється збір коштів для закупівлі та ремонту транспортних засобів, необхідних для відбиття агресії росії проти України, не надано доказів та не наведено обставин, зважаючи на які суд міг би задовольнити вимогу скарги.

Зокрема, ОСОБА_1 не наведено норм права, відповідно до яких суд може заборонити державному виконавцю на стадії примусового виконання рішення, під час вчинення виконавчих дій задля виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, зобов`язати виконавця не здійснювати заходи з примусового виконання рішення, керуючись Законом України «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи міститься довідка від 2024 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 1554/3050, відповідно до якої ОСОБА_1 в період з 10.02.2024 по 31.03.2024, 04.04.2024 по 14.04.2024, 27.04.2024 по 12.05.2024, 25.05.2024 по 31.07.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Слід звернути увагу на те, що вказана довідка не містить номеру військової частини та повної дати її видачі, оскільки відсутня вказівка на місяць видання такої довідки.

При цьому, в обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказує на те, що 13.03.2024, зловживаючи своїм службовим становищем, державний виконавець Нагайчук М.В. виніс протизаконну постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами. Також вказує на те, що він як військовослужбовець ЗСУ виконує бойові завдання в зоні бойових дій та не може обходитися без транспорту і без права керування транспортними засобами, однак, всупереч викладеному, скаржником не заявлено вимогу щодо скасування зазначеної постанови.

Водночас варто зауважити, що вказані вище доводи не є підставою для вчинення дій щодо заборони державному виконавцю блокувати рахунки на які здійснюється збір коштів для закупівлі та ремонту транспортних засобів, необхідних для відбиття агресії росії проти України.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», положення якої регламентують, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Суд приходить до об`єктивного висновку про відсутність правових підстав для вчинення дій з метою заборони державному виконавцю блокувати рахунок боржника, оскільки в процесі розгляду скарги стороною скаржника не надано доказів, що такі дії виконавець всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а відтак скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги скарги зупинити всі виконавчі дії - зняти арешт з банківських рахунків до завершення обставин, які викликали військову агресію росії проти України та демобілізації скаржника з лав ЗСУ відповідно до п.1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Дежавним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчуком М.В. в наданих поясненнях звернуто увагу судуна те, що скаржником неодноразово подавалися до суду аналогічні скарги з тих самих підстав, що згідно з ч. 4 ст. 44 ЦПК України, визнається зловживанням процесуальними правами

Ознайомившись з матеріалами справи вбачається, що скаржник неодноразово звертався до суду зі скаргами на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука Миколи Володимировича, зокрема просив зобов`язати Печерський районний відділ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції місто Київ зупинити ВП № НОМЕР_2 до моменту його демобілізації або смерті, яка може настати при захисті Батьківщини від збройної агресії російської федерації відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» згідно з заявою; невідкладно розблокувати незаконно заблоковані кошти на зарплатній картці в AT "ПриватБанк" розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , IPI: , , та зняти арешт із карткових рахунків, відкритих у всіх банках та фінансових установах на ім`я діючого військовослужбовця, учасника бойових дій ОСОБА_1 .

З наданих державним виконавцем копій документів вбачається наявною ухвала судді Деснянського районного суду міста Києва Буші Н.Д. від 17.06.2024 по справі № 754/11893/21 (провадження 4-с/754/43/24), яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.10.2024, за якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука М.В. відмовлено.

Також з сайту Судова влада України вбачається, що у провадженні судді Деснянського районного суду Гринчак О.І. перебувала справа 754/11893/21 (провадження 4с/754/16/25) за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука Миколи Володимировича, у відповідності до прохальної частини якої скаржник просив зупинити всі виконавчі дії - зняти арешт з банківських рахунків до завершення обставин, які викликали військову агресію росії проти України та демобілізації скаржника з лав ЗСУ відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

З Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що суддею Деснянського районного суду м. Києва Гринчак О.І. 13.02.2025 постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Встановлено, що вимога скарги «Зупинити всі виконавчі дії - зняти арешт з банківських рахунків до завершення обставин, які викликали військову агресію росії проти України та демобілізації скаржника з лав ЗСУ відповідно до п.1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є тотожною за змістом з вимогою, заявленою ОСОБА_1 в процесі розгляду справи 754/11893/21 (4с/754/16/25), що перебувала в провадженні судді Гринчак О.І.

У зв`язку з викладеним стає очевидним, що ОСОБА_1 оскаржував дії державного виконавця Нагайчука М.В. у рамках ВП № НОМЕР_2 у судовому порядку та заявив ідентичну за змістом та підставами вимогу щодо «зупинення всіх виконавчих дій - зняття арешту з банківських рахунків до завершення обставин, які викликали військову агресію росії проти України та демобілізації скаржника з лав ЗСУ відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, станом на 17.02.2025 суддею Деснянського районного суду м. Києва Гринчак О.І. постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця у справі 754/11893/21 (провадження 4с/754/16/25) .

Згідно з ч. 4 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З підстав викладеного, суд вважає за необхідне визнати повторне звернення ОСОБА_1 з ідентичною вимогою скарги на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нагайчука М.В. зловживанням процесуальними правами, а тому скаргу ОСОБА_1 в частині «зупинення всіх виконавчих дій - зняття арешту з банківських рахунків до завершення обставин, які викликали військову агресію росії проти України та демобілізації скаржника з лав ЗСУ відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» - суд залишає без розгляду.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст.18, 48 35, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Вимогу скарги щодо зупинення всіх виконавчих дій - зняття арешту з банківських рахунків до завершення обставин, які викликали військову агресію росії проти України та демобілізації скаржника з лав ЗСУ відповідно до п.1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» - залишити без розгляду.

У задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет на веб-сайті суду: http://ds.ki.court.gov.ua/

Повний текст ухвали суду складено 20.02.2025.

Суддя Саламон О.Б.