Справа № 346/5243/24
Провадження № 2/346/318/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Хмельницької І.Л.

представника позивача адвоката Паламарчук О.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Орешко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.06.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до неї задоволено та зобов`язано ОСОБА_3 облаштувати перегородку на горищі будинку АДРЕСА_1 , із облегшеної цегли (або дощату) по лінії поділу розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на плані схемі варіанту розподілу. В подальшому їй стало відомо, що власником спірної квартири є відповідач. В травні 2023 року позивач звернулась до Коломийського міськрайонного суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні, яку ухвалою суду від 12.06.2023 року задоволено та замінено ОСОБА_3 на відповідача. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.09.2023 року ухвалу Коломийського міськрайонного суду змінено та замінено боржника ОСОБА_3 у виконавчому проваджені з виконання виконавчого листа від 02.09.2020 року на його правонаступника ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 10.07.2023 року відкрито виконавче провадження, під час якого неодноразово здійснювався вихід на місце виконання рішення, про що складались відповідні акти. Під час однієї з перевірок відповідачу вказано на те, що рішення нею виконано частково та зазначено про недоліки, які вона має усунути. 15.02.2024 року спеціалістом, якого залучено до виконавчого провадження для визначення відповідності проведених відповідачем робіт з облаштування перегородки, додано висновок експерта будівельно-технічного дослідження від 12.02.2024 року, в якому вказано: 1. Перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату) по лінії розподілу розмежування над приналежними стронам кімнатами 1-го поверху будинку влаштовано; 6. Враховуючи конструктивну прямолінійність каркасу дощатої перегородеи та збереження її технічної стійкості (надійності), для серединного її облаштування відносно лінії розподілу, технічно прийшлося провести незначне зміщення в її нижній частині ( що вказано на = 4,6 см); 7. При подальшому облаштуванні ( заміні ) розмежувальної стіни на облегшену цеглу, буде ліквідовано вказаний ухил дощатої перегородки та облаштовано вертикальну цегляну перегородку, з врахуванням розташування стіни 1-го поверху та її серединної лінії розмежування . Тобто, зазначеним п.7 експерт вказав на необхідність переобладнання спорудженої відповідачем перегородки в майбутньому так, щоб вона відповідала технічним характеристикам та рішенню суду від 30.06.2017 року. Однак, відповідач визначені висновком експерта дії не виконала, належним чином розмежувальну стіну не облаштувала. Вказує, що споруджена відповідачем перегородка має конструктивні недоліки та спирається на площину підлоги горища будинку, що створює загрозу порушення цілісності стелі квартири, що належить позивачу. Крім того, поверхня даної перегородки є нерівною, виконаною з різних матеріалів (необроблені дошки, відрізки ДСП-матеріалів, ХДФ-матеріали тощо), не є гладкою, з неї стирчать цвяхи, що може створювати небезпеку мешканцям квартири АДРЕСА_2 . Вказані дії порушують права позивача, як власниці квартири АДРЕСА_3 . Тому вона, посилаючись на ст. 391 ЦКУ України, просить зобов`язати відповідача облаштувати на горищі вказаного будинку розмежувальну вертикальну цегляну перегородку, з врахуванням розташування стіни 1-го поверху та її серединної лінії розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, відповідно до варіанту розподілу, визначеного висновком судової будівельно-технічної експертизи №041/БТ-16 від 12.12.2016 року; судові витрати покласти на відповідача.

14.10.2024 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги вважає надуманими та безпідставними. Суд, рішенням від 30.06.2017 року, на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи вирішив питання про поділ будинку, в тому числі, про зобов`язання влаштування перегородки на горищі або з полегшеної цегли або дощату і право вибору матеріалу надано особі, яка її влаштовує. Позивач погоджувалась з висновком експертизи і з рішенням суду, оскільки його не оскаржувала. На виконання рішення суду відповідачем була влаштована дощата перегородка, що підтверджується висновком експерта будівельно-технічного дослідження від 12.02.2024 року та постановою старшого державного виконавця від 22.02.2024 року про закінчення виконавчого провадження. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.04.2024 року ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2024 року, якою скаргу позивача на постанову державного виконавця залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст.126 ЦПК України, залишено без змін. В зв`язку з цим, позивач звернулася до суду із новим позовом про зобов`язання встановити цегляну перегородку, оскільки їй не подобається дощата, чим фактично намагається внести зміни в попереднє рішення суду та виконати вже виконане рішення суду в справі № 346/2172/16-ц. Відповідач вважає, що належним чином виконала рішення суду, встановивши дощату перегородку, оскільки, зважаючи на незадовільний технічний стан будинку, про що вказано у висновку експерта, встановлення цегляної перегородки було небезпечним. Крім того вважає даний позов тотожним з вирішеним позовом в справі №346/2172/16-ц, оскільки вона є правонаступником ОСОБА_3 . Тому відповідач просить провадження у справі закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із набранням законної сили рішенням суду №346/2172/16-ц між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а також стягнути з позивача в її користь судові витрати, які складаються із 4 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 47-50).

21.10.2024 року представник позивача, адвокат Паламарчук О.А. через систему Електронний суд подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що рішенням суду від 30.06.2017 року зобов`язано власника квартири АДРЕСА_4 облаштувати перегородку на горищі будинку із облегшеної цегли або дощату, однак, у резолютивній частині рішення не визначено суб`єкта права вибору матеріалу для перегородки. В даному випадку судом допущено альтернативний спосіб виконання рішення суду в межах варіантів, визначених висновком експерта. Одночасно, беззаперечною є та обставина, що будь-які будівельні роботи мають відповідати будівельно-технічним, санітарним нормам та призначенню приміщення, де вони проводяться, бути безпечними для експлуатації та викоористання. Твердження відповідача про те, що звертаючись із даним позовом позивач фактично намагається внести зміни в попереднє рішення суду, суперечить матеріалам справи. Так, відповідно до прохальної частини заявленого позову, предметом позовних вимог є облаштування цегляної перегородки, а не виконання рішення Коломийського міськрайонного суду від 30.07.2017 року. Зазначене рішення суду виконане, а виконавче провадження закінчено, а отже горище будинку АДРЕСА_5 розмежовано. Одночасно, у висновку експерта будівельно-технічного дослідження від 12.02.2024 року зазначено про необхідність подальшого облаштування цегляної перегородки ( з полегшеної цегли ) із дотриманням відповідних будівельних вимог щодо її розташування. Щодо закриття провадження у справі та посилання відповідача на практику Великої Палати Верховного Суду вказала, що у згадуваній постанові Верховного Суду позивач дійсно намагався зобов`язати колегіальний орган місцевого самоврядування виконати рішення суду шляхом подання позову із аналогічним до попереднього формулюванням позовних вимог, чим спонукати виконання попередньо ухваленого рішення. Проте, правові відносини, що були предметом спору не є ревалентними тим, що виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після виконання рішення суду. У справі №346/2172/16-ц сторонами виступали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , предметом спору виділ в натурі із частки майна, що є у спільній частковій власності. В даному провадженні сторонами є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а предметом перегородка між двома частинами будинку, правовою підставою право власника майна на захист від порушень не пов`язаних із позбавленням володіння шляхом зобов`язання вчинити певну дію. Перегородка на горищі не була предметом спору в справі №346/2172/16-ц, а стала наслідком ухвалення рішення про виділ частки та засобом розмежування окремих частин будинку, відповідного варіанту до його розподілу. Отже, зазначені справи не є тотожними. Враховуючи вищенаведене, представник позивача просить в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити (а.с. 68-70).

25.10.2025 року відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказала, що позивач не заперечує, що судом допущено альтернативний спосіб влаштування перегородки, однак, не згідна, що право такого вибору належить відповідачу. Після виконання рішення суду позивач вимагає лише перегородку із цегли, що не ґрунтується на рішенні суду. Ні позивачу, ні експерту не надано право змінювати рішення суду, при цьому у висновку експерта не зазначено, хто можа замінити жощату на перегородку із цегли. Перегородка відповідачем влаштована, що стверджується висновком експерта та постговю про закінчення виконавчого провадження, а тому рішення суду виконано. Крім того, якщо на думку позивача у спорі не йдеться про виконання рішення суду, то взагалі не зрозуміло на якій правовій підставі вона заявляє вимогу про зобов`язання облаштування цегляної перегородки. Суд не поклдав на відповідача обов`язку провести оздоблювальні роботи по перегородці зі сторони горища позивача, яка може це зробити на свій смак, розсуд та рівень достатку. Жодних прав позивача як власника вона не порушувала, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог (а.с. 75-76).

Позивач в судове засідання не з`явилась. Її представник, адвокат Паламарчук О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, відповіді на відзив. Також вказала, що рішенням суду передбачено альтернативний варіант матеріалу, з якого можливо буде влаштувати перегородку на горищі. Водночас, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що перегородка, яка зроблена відповідачем, встановлена з порушеннями, що наведено у висновку спеціаліста, що у свою чергу порушує права позивача. Просить позовні вимоги задовольнити та судові витрати покласти на відповідача, а у задоволенні витрат останньої відмовити, оскільки подані нею документи на їх підтвердження містять суперечності, зокрема, вказано, що вони стосуються складання позовної заяви.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала, що рішення виконане нею в повному обсязі, про що свідчить постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та висновок експерта, а позивач намагається зобов`язати її переробити цю перегородку на цегляну. Однак, таке влаштування є недоцільним та небезпечним, враховуючи незадовільний стан будинку, який є дерев`яним, а підлога стара та трухлява. Влашована нею перегордка здійснена по лінії розмежування, яка визначена експертом, зауважень щодо якої у нього не було, а біля димаря облаштована спеціальним матеріалом.

Представник відповідача, адвокат Орешко Л.Л. також заперечила щодо задоволення позовних вимог, з підстав, вказаних у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив, та вказала, що суд, ухвалюючи судове рішення, визначив альтернативні варіанти вибору матеріалу перегородки, обов`язку влаштувати саме перегородку із цегли воно не містило. Відповідач обрала дощату перегородку та влаштувала її, виконавче провадження закінчено. Доказів того, що зроблена перегородка порушує права позивача, матеріали справи не містять. Тому представник просить в задовленні позову відмовити, а також стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, які підтверджується відповідними квитанціями, оскільки посилання в тесті документу на складання позовної заяви є лише опискою.

Суд, заслухавши вказаних учасників, свідка, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.06.2017 року в справі № 346/2172/16-ц позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ у натурі із частки майна, що є у спільній частковій власності, задоволено; припинено право спільної часткової власності в будинку АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності; визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частин будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , новостворену квартиру АДРЕСА_4 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину вказаного будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, новостворену квартиру АДРЕСА_2 . Розділено реально будинковолодіння АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та виділено їм частки в натурі згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12.12.2016 року, ОСОБА_3 новостворену квартиру АДРЕСА_4 , яка складається: веранди - літ. «АІ» пл. 6,50 кв.м; підвалу - літ. «АІІ» пл. 4,10 кв.м; коридору - літ. 1-1 пл. 3,90 кв.м; кладової - літ. 1-2 пл. 4,80 кв.м; кухні - літ. 1-3 пл. 18,60 кв.м; житлової кімнати - літ. 1-4 пл. 22,60 кв.м; житлової кімнати літ. 1-10, пл. 23,70 кв.м., а також господарські споруди: літню кухню - літ. «Б»; 1/2 частку сараю - літ. «В»; сарай - літ. «Д»; 1/2 огорожі - літ. «N1»; криницю - літ. «N2», всього на суму 152 541,94 грн., що становить 65/100 частин будинковолодіння. ОСОБА_2 новостворену квартиру АДРЕСА_2 , яка складається: коридору - літ. 1-6 пл. 4,40 кв.м; кладову - літ. 1-7 пл. 3,40 кв.м; кухню - літ. 1-8 пл. 18,30 кв.м; житлову кімнату - літ. 1-9 пл. 19,10 кв.м; коридор - літ. 1-11 пл. 6,20 кв.м, а також господарські споруди: 1/2 частку сараю - літ. «В»; сарай - літ. «Г»; вбиральню - літ. «Ж»; огорожу - літ. «N1», всього на суму 82 951,06 грн., що становить 35/100 частин будинковолодіння. Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконати такий об`єм робіт: ОСОБА_3 - облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу -розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на план схемі варіанту розподілу; ОСОБА_2 - влаштувати вихід на свою частину горища житлового будинку із коридору літ. 1-6, як вказано на план схемі варіанту розподілу; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4 453,39 грн., як компенсацію за перевищення приналежних ідеальних частин у будинковолодінні, а також судовы витрати ( а.с. 10-15 ).

У відповідності до ынформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 330439504 від 27.04.2023 року, за ОСОБА_1 21.12.2020 року на підставі договору дарування, посвідченого 21.12.2020 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Обідняк І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1425, зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також на складові частини об`єкта нерухомого майна: літню кухню - літера Б ; 1-2 частку сараю - літера В ; сарай - літера Д ; 1/2 огорожі - №1 ; криницю - №2 ( а.с. 26-27 ).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.09.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 12.06.2023 року змінено; замінено боржника ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа від 02.07.2020 року №346/2172/16-ц, виданого Коломийським міськрайонним судом про зобов`язання ОСОБА_3 облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу - розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на план схемі варіанту розподілу (а.с. 16-25 ).

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 будівельно-технічного дослідження від 12.02.2024 року, філії Українського центру після аварійногозахисту Експерт-Сервіс , виконаного на підставі постанови про призначення спеціаліста у виконавчому провадженні ВП №72200364 від 28.12.2923 року, за результатами проведення (виконання) експертних будівельно-технічних досліджень, враховуючи дані огляду: 1) перегородку на горищі із облегшеної цегли ( або дощату ) облаштовано; 2) усунено претензії по якості виконання горищного розмежування ( щільність ) дощатої перегородки; 3) додатково розглянуто надійність кріплення облаштованої дощатої перегородки; враховано попередні зауваження по облаштуванню жаростійкої частини перегородки біля димарів і враховано можливість їх подальшого обслуговування; 5) при облаштуванні верхнього кріплення новозведеної ( облаштованої ) дощатої перегородки до існуючого кізла даху (за наполяганням іншої сторони), що є об`єктивною технічною необхідністю та констурктивною особливістю даху; 6) враховуючи конструктивну прямолінійність каркасу дощатої перегородки та збереження її технічної стійкості (надійності ) для серединного її облаштування відносно лінії розподілу, технічно прийшлося провести незначне зміщення в її нижній частині (що вказано на - 4,6 см ); 7) при подальшому обслуговуванні ( заміні ) розмежувальної лінії сіни на облегшену цеглу, буде ліквідовано вказаний ухил дощатої перегородки та облаштовано вертикальну цегляну перегородку, з врахуванням розташування стіни 1-го поверху та її серединної лінії розмежування. Перегородку на горищі із облегшеної цегли ( або дощату ), по лінії поділу розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку облаштовано. Вищевказані умови правильності виконання зазначеного рішення суду слід вваж ат виконаними ( з врахуванням технічно-конструктивних особливостей горища ( а.с. 28-31 )).

Згідно з копією постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної 22.02.2024 року старшим державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП № 72200364, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 346/2172/16-ц, виданого 02.07.2020 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про зобов`язання ОСОБА_3 облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли (або дощату), по лінії поділу - розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, як вказано на план схемі варіанту розподілу, закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням (а.с. 51 ).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2024 року скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паращук М.В. щодо закінчення виконавчого провадження № 72200364; скасування постанови вказаного виконавця від 22.02.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 72200364; зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження № 72200364 та здійснити примусове виконання виконавчого листа, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 02.07.2020 року в справі № 346/2172/16-ц, - залишено без розгляду на підставі ч.2 ст.126 ЦПК України ( а.с. 52 ).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.05.2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , адвоката Паламарчук О.А. залишено без задоволення, а увалу Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2024 року без змін ( а.с. 53-60 ).

Стороною відповідача на підтвердження своїх заперечень долучено до матеріалів справи висновок судової будівельно-технічної експертизи №041/БТ-16, на підставі якого рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.06.2017 року проведено розподіл будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 , та який містить фототаблиці, що відображають фотофіксацію технічного стану будинковолодіння станом на дату складання висновку; загальна характеристика технічного стану ветхий (61-80 % фізичного зносу), стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих дуже ветхий, обмежене виконання елементами будинку своїх функції ( а.с. 77-81 ), а на наданій фототаблиці зафіксовано влаштовану дощату перегородку (а.с. 82) .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 (мати відповідача) повідомила, що перегородка влаштована з дощок по лінії розмежування, лише біля димаря (коминка) є відступ для доступу та у зв`язку з технічною необхідністю; вона була погоджена з позивачем, спеціаліст все перевірив та схвалив; позивач будь-яких заперечень після облаштування перегородки не висловлювала, у зв`язку з чим виконавче провадження було закінчене.

В судовому засіданні також досліджено два відеозаписи, долучені стороною позивача до позовної заяви, на яких зафіксовано суцільну дощату перегородку по лінії розмежування, в окремих місцях щілини закрито деревно-волокнистою плитою.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина перша, друга статті 321 ЦК України).

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 року у справі №175/4348/17 підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування майном у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування), а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права.

У п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Реалізуючи право право на судовий захист, особа, звертаючись до суду, повинна вказати суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року (справа № 129/1033/13-ц), постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року (справа № 910/18036/17), від 23.10.2019 року (справа № 917/1307/18), від 18.11.2019 року (справа № 902/761/18), від 04.12.2019 року (справа № 917/2101/17).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на порушення її прав внаслідок облаштованої відповідачем на виконання рішення суду від 30.06.2017 року дощатої перегородки на горищі будинку, що створює загрозу порушення цілісності стелі квартири позивача, а також може створювати небезпеку здоров`ю мешканців квартири АДРЕСА_2 . Разом з тим, позивачем не надано жодного нележного та допустимого доказу на підтвердження того, що під час влаштування перегородки допущені порушення будівельних норм і правил, з врахуванням усіх обставин справи в їх сукупності, які призвели до порушення її прав. Більше того, з висновку експерта будівельно-технічного дослідження вбачається, що перегородку (влаштування якої судом допущено альтернативним способом), влаштовано належним чином, у зв`язку з чим виконавче провадження щодо виконання вищевказаного рішення закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням.

Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, а також доказів на підтвердження, що внаслідок влаштування відповідачем дощатої перегородки на горищі будинку позивачу створено перешкоди у користуванні її майном, що свідчило б про порушення її законних прав та інтересів та недоведеністю позивачем наявності таких перешкод та порушення її прав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити із вказаних підстав, в зв`язку з чим не підлягають присудженню на користь позивача понесені нею судові витрати.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2024 року між адвокатом Орешко Л.Л. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до п.1.1. якого предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у складанні відзиву на позовну заяву та представництво в судах у справі про зобов`язання вчинення певної дії (а.с.62).

Згідно з додатковою угодою № 1 до вказаного договору, укладеною між відповідачем ОСОБА_6 та адвокатом Орешко Л.Л., сторони домовились, що вартість послуг адвоката з надання правової допомоги за даною угодою складає 4 500 грн., в тому числі ознайомлення з метеріалами, консультація, збирання доказів, складання відзиву 2 000 грн.; надання правничої допомоги в суді 2 500 грн. (а.с. 64)

Відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №1 від 14.10.2024 року та №2 від 22.01.2025 року, ОСОБА_1 адвокатом Орешко ЛЛ. надані наступні послуги: попереднє вивчення матеріалів, консультація, збирання доказів, опрацювання законодавства у спірних правовідносинах, судової практики, формулювання правової позиції 2 год. ( 600 грн. ); складання тексту позовної заяви, виготовлення копій документів 5 год. (1 400 грн.); вивчення відповіді на відзив на позовну заяву, консультація, збирання доказів, опрацювання законодавства у спірних правовідносинах, судової практики 1 год. ( 300 грн. ); складання тексту заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, виготовлення копій документів - 2 год. ( 600 грн. ); участь в судових засіданнях 29.10.2024 року, 26.11.2024 року та 22.01.2025 року ( 1 600 грн.); вартість робіт (послуг адвоката) встановлено в загальному розмірі 4 500 грн., про що також вказано в квитанціях серії КБ №367133 від 14.10.2025 року та КБ №367134 від 25.10.2024 року (а.с.63, 65, 103, 104).

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, судом встановлено, що розмір витрат відповідача на оплату професійної правничої допомоги у даній справі становить 4 500 грн., що підтверджується зазначеними доказами, при цьому заперечення представника позивача з цього приводу суд до уваги не приймає.

Враховуючи, що в задоволені позову відмовлено, вказані судові витрати, понесені відповідачем, слід покласти на позивача.

Щодо клопотання відповідача з приводу закриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми права, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права. (Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 04.09.2024 року в справі № 170/499/23).

У справі № 346/2172/16-ц сторонами спору були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , предметом позову - виділ у натурі із частки майна, що є у спільній частковій власності, будинковолодіння АДРЕСА_1 . Відповідно позивачем обгрунтовувалися позовні вимоги (підстава позову).

У розглядуваній справі, де сторонами є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як правонаступник ОСОБА_3 , предметом позову є вимога про зобов`язання відповідача облаштувати на горищі вказаного будинку розмежувальну вертикальну цегляну перегородку, з врахуванням розташування стіни 1-го поверху та її серединної лінії розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, відповідно до варіанту розподілу, визначеного висновком судової будівельно-технічної експертизи №041/БТ-16 від 12.12.2016 року, а підставою позову право власника майнана захист від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння шляхом зобов`язння вчинити певну дію.

Отже, зважаючи на те, що в обох справах сторони є різними, як предмет і підстави позовів, що виключає висновок про тотожність позовних вимог. Посилання відповідача на практику Верховного Суду в перелічених нею справах, не є слушним, оскільки вона не є релеватною до вказаних правовідносин.

Тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження в даній справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, а тому клопотання відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 15, 16, 391, 396 ЦК України, керуючись ст. ст.13, 76-77, 81, 141, 263 - 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити дії, а саме облаштувати на горищі будинку АДРЕСА_1 , розмежувальну вертикальну цегляну перегородку, з врахуванням розташування стіни 1-го поверху та її серединної лінії розмежування над приналежними сторонам кімнатами 1-го поверху будинку, відповідно до варіанту розподілу, визначеного висновком №041/БТ-16 судової будівельно-технічної експертизи від 12.12.2016 року, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_7 , 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителька та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженка та жителька АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення складено 24 лютого 2025 року.

Суддя: Яремин М. П.