провадження № 22-ц/824/3458/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Закутій Ольгою Миколаївною на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

стягнути з відповідачки на користь позивачки відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 430 418,43 грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 07 лютого 2022 року о 16:40 по вулиці Шевченка на перехресті вулиці Київська в с. Тарасівка Фастівського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю трьох транспортних засобів, автомобіля Opel Astra, р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , Volkswagen Golf р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та Porshe Cayenne р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 . В результаті зіткнення всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу марки Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 , є позивачка.

Про дорожньо-транспортну пригоду складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №314586 від 07 лютого 2022 року, разом зі схемою ДТП. У результаті ДТП транспортному засобу Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 , завдано шкоди, а саме: пошкоджено праве переднє крило та передню частину авто.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року справу №369/2405/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року у справі №369/2405/22 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, свою вину ОСОБА_1 визнала.

Згідно Акта виконаних робіт №220003543 від 13 березня 2023 року, вартість ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу марки Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 , включаючи вартість запасних частин та матеріалів, становить 555 898, 43 грн.

05 вересня 2022 року ОСОБА_2 подано Заяву про страхове відшкодування (номер страхової справи №12010/16/2022/53 від 20 липня 2022 року) до страховика відповідачки - ПАТ «СГ «ТАС».

У відповідності до оформленого страхового полісу АТ607752 та заведеної страхової справи, 30 травня 2023 року ПАТ «СГ «ТАС» позивачу виплачено 128 500,00 грн.

З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, 18 липня 2023 року на адресу ОСОБА_1 направлено претензію з вимогою відшкодувати різницю між сумою завданих матеріальних збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою та виплатою, здійсненою страховиком, яка становить 427 398,43 грн у строк 7 (сім) календарних днів у відповідності до статті 530 ЦК України на розрахунковий рахунок, належний ОСОБА_2 .

Однак відповідачка добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду відповідач не бажає.

Крім того, за транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме з с. Тарасівка Фастівського району Київської області до с. Крюківщина Бучанського району Київської області, надавачем послуг вантажного автомобільного транспорту (евакуатор) ФОП ОСОБА_7 було складено Акт виконаних робіт від 07 лютого 2022 року на суму 970,00 грн, за яким сплачено 22 червня 2022 року згідно чеку №361807984 та за транспортування з с. Крюківщина Бучанського району Київської області до с. Чубинське Бориспільського району Київської області, надавачем послуг ФОП ОСОБА_7 було складено Акт виконаних робіт від 14 червня 2022 року на суму 2 050,00 грн, за яким також сплачено 22 червня 2022 року згідно чеку №361127567.

Отже, загальна сума збитків, завданих позивачці становить 430 418,43 грн, у зв`язку із чим вона звернулася до суду.

26 лютого 2024 року на адресу суду від адвокатки Закутій Ольги Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшов відзив на позовну заяву.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представниця відповідачки зазначила, що акт виконаних робіт складено 13 березня 2023 року, тобто зі спливом більше одного року з моменту ДТП 07 лютого 2022 року, що взагалі не дає можливості встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між матеріальними збитками завданими саме внаслідок ДТП та зазначеними в Акті.

Відповідно до вказаного позивачем в позовній заяві, а також схеми місця ДТП вбачається, що пошкоджено було праве переднє крило та передню частину авто. В той же час, аналізуючи акт виконаних робіт від 13 березня 2023 року вбачається, що в ньому вказані роботи, які взагалі не мають відношення до збитків, які могли бути внаслідок даного ДТП.

Позивачем не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами розмір реальних завданих відповідачем матеріальних збитків та не доведено наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між вказаними позивачем розмірами збитків та тими, що могли бути завдані відповідачем внаслідок ДТП.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 зазначила, що в заяві про страхове відшкодування погодилася з тим, що розмір страхового відшкодування складає 335 218,55 грн, що відповідає вартості матеріального збитку згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. №35916 від 09 серпня 2022 року. В той час як в Додатку №1 до Страхового акту №10226/16/923 від 29 травня 2023 року допущено помилку в зазначенні розміру матеріального збитку 296 958,45 грн.

Ремонтні роботи були виконані лише ті, виконання яких було необхідним для усунення пошкоджень, завданих внаслідок ДТП. Оскільки автомобіль з лютого 2022 року до закінчення ремонтних робіт - березня 2023 року перебував у неробочому стані, не експлуатувався, тому для можливості його подальшої експлуатації після виконання ремонту, необхідно було здійснити заміну масла в двигуні, заміну фільтру масляного, заміну фільтру повітряного, заміну фільтру салону.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 430 418,43 грн та понесені на сплату судового збору судові витрати у розмірі 4 840,98 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду, представниця ОСОБА_1 - адвокатка Закутій Ольга Миколаївна 21 жовтня 2024 року через систему Електронний суд подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Зазначила, що місцевий суд безпідставно відхилив доводи відповідачки щодо значного часового проміжку між датою ДТП 07 лютого 2022 р. та датою, коли було проведено огляд транспортного засобу позивача, зафіксовано пошкодження та складено Акт виконаних робіт, а саме 13 березня 2023 року.

Відповідачка звертала увагу, що огляд транспортного засобу відразу після ДТП не проводився, фіксацію пошкоджень здійснено не було, а тому навіть визначений розмір матеріальних збитків експертом, яким здійснено зі спливом тривалого часу з моменту ДТП не свідчить, що всі пошкодження та визначений розмір матеріальних збитків є виключно прямо пов`язаними з ДТП за участю відповідачки.

Зауважила, що повномасштабне вторгнення в Україну сталось 24 лютого 2022 року та було введено воєнний стан Указом Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Тобто, з моменту ДТП 07 лютого до 24 лютого 2022 року у позивачки було достатньо часу, 14 днів, протягом яких можливо було вільно та безперешкодно здійснити огляд транспортного засобу, зафіксувати завдані пошкодження, в тому числі повідомити страхову компанію АТ «СГ «ТАС» відповідачки про даний страховий випадок, за результатами чого було б проведено об`єктивний огляд транспортного засобу та оцінку завданих збитків. Натомість позивачкою не було здійснено жодних своєчасних дій протягом вказаного періоду часу. Позивачка звернулася до АТ СГ «ТАС» з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду лише 20 липня 2022 року.

В свою чергу, транспортування транспортного засобу здійснювалось як мінімум тричі після моменту ДТП як зазначає Позивач.

Вказане жодним чином не підтверджує факт того, що протягом визначеного проміжку часу транспортний засіб взагалі не використовувався, не перебував на ходу, знаходився в закритому, безпечному місці, що транспортному засобу не було завдано будь-яких додаткових пошкоджень, в тому числі, що не було завдано будь-яких пошкоджень в процесі транспортування транспортного засобу. А також, що не було завдано будь-яких інших пошкоджень враховуючи воєнний стан та бойові дії в країні, в тому числі на території, де перебував транспортний засіб, які відбувались у вказаний період часу.

Позивачка також не надає жодних інших доказів, що прямо підтверджують, що розмір проведених ремонтних робіт транспортного засобу 13 березня 2023 року, визначених тільки в Акті виконаних робіт, має прямий причинно-наслідковий зв`язок саме з ДТП, яка трапилася 07 лютого 2022 року.

Окрім того, судом першої інстанції взагалі не прийнято до уваги, що відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Вих.№35916 від 09 серпня 2022 року розмір завданого матеріального збитку транспортному засобу становить 335 218, 55 грн.

Окрім того, Позивач звернулась до АТ «СГ «ТАС» з Заявою про страхове відшкодування від 05 вересня 2022 року, у якій чітко зазначено, що позивач погоджується із тим, що розмір матеріального збитку складає 335 218, 55 грн та, що вона не наполягає на проведенні додаткових експертиз, експертних досліджень тощо.

На підставі страхового акту №10226/16/923 від 29 травня 2023 року з розрахунком до нього, в якому зазначено розмір матеріального збитку 296 958,45 грн позивачці було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 128 000, 00 грн.

Окрім того, судом першої інстанції не було досліджено та співставлено перелік виконаних робіт вказаних в Акті виконаних робіт та тими пошкодженнями, які реально могли бути завдані внаслідок даного ДТП.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представницею - адвокаткою Закутій Ольгою Миколаївною на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

09 грудня 2024 року ОСОБА_2 подала відзив, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

31 грудня 2024 року та 09 січня 2025 року представниця ОСОБА_1 - адвокатка Закутій Ольга Миколаївна подала відповідь на відзив, у якій доводи апеляційної скарги підтримала.

У судовому засіданні представниця ОСОБА_2 - адвокатка Демченко Мар`яна Василівна заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві.

У судове засідання апелянтка та/ або її представник не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасниці справи, яка прибула в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07 лютого 2022 року о 16:40 по вулиці Шевченка на перехресті вулиці Київська в с. Тарасівка Фастівського району Київської області сталася ДТП за участю трьох транспортних засобів, автомобіля Opel Astra р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , Volkswagen Golf р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та Porshe Cayenne р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 . В результаті зіткнення всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу марки Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 є ОСОБА_2 .

Про дорожньо-транспортну пригоду складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №314586 від 07 лютого 2022 року, разом зі схемою ДТП. У результаті ДТП транспортному засобу Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 , завдано шкоди, а саме: пошкоджено праве переднє крило та передню частину авто.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року у справі №369/2405/22 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2022 року у справі №369/2405/22 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно Акта виконаних робіт №220003543 від 13 березня 2023 року, вартість ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу марки Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 , включаючи вартість запасних частин та матеріалів, становить 555 898, 43 грн.

На дату ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТА «СГ «ТАС» (приватне) за полісом №АТ607752 від 14 липня 2021 року, ліміт страхового відшкодування - 130 000,00 грн; франшиза - 1 500,00 грн.

05 вересня 2022 року ОСОБА_2 подала Заяву про страхове відшкодування до ПАТ «СГ «ТАС» (приватне.).

На підставі страхового акту №10226/16/923 від 29 травня 2025 року, ПАТ «СГ «ТАС» (приватне) 30 травня 2023 року виплатило ОСОБА_2 128 500,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, який є додатком до Страхового акту, матеріальний збиток пошкодженого автомобіля згідно звіту №35916 від 09 серпня 2022 року становить 296 958,45 грн.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 09 серпня 2022 року на замовлення АТ «СГ «ТАС» (приватне), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 , станом на 28 липня 2022 року дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини 335 218,55 грн.

За транспортування 07 лютого 2022 року пошкодженого автомобіля з місця ДТП: с. Тарасівка Фастівського району Київської області до с. Крюківщина Бучанського району Київської області надавачем послуг вантажного автомобільного транспорту (евакуатор) ФОП ОСОБА_7 складено Акт виконаних робіт від 07 лютого 2022 року на суму 970,00 грн, яку позивачкою оплачено 22 червня 2022 року згідно чеку №361807984.

Також за транспортування автомобіля з с. Крюківщина Бучанського району Київської області до с. Чубинське Бориспільського району Київської області надавачем послуг ФОП ОСОБА_7 складено Акт виконаних робіт від 14 червня 2022 року на суму 2 050,00 грн, яку оплачено 22 червня 2022 року згідно чеку №361127567.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив доведеною вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, яка перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, а визначив, що з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Розмір матеріальної шкоди суд встановив на підставі Акту виконаних робіт №220003543 від 13 березня 2023 року, а також квитанцій про оплату послуг транспортування пошкодженого автомобіля.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не може повною мірою погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП за участі транспортних засобів сторін, що мала місце 07 лютого 2022 року о 16-50 год. на перехресті вулиць Шевченка та Київська у с. Тарасівка Фастівського району Київської області, встановлена та в порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Тобто, вимога про стягнення усієї суми майнової шкоди, завданої ушкодженням транспортного засобу, не відповідає меті інституту страхування, про що зазначено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17.

Таким чином Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вказана норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком. Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика.

З огляду на вказане, стаття 1194 ЦК України застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність.

Як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.

При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

Верховний Суд у постанові №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, а винна особа, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію - відповідає за різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Виходячи з наведеного, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 09 серпня 2022 року на замовлення АТ «СГ «ТАС» (приватне), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 , станом на 28 липня 2022 року дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини 335 218,55 грн.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 зазначила, що в заяві про страхове відшкодування від 29 травня 2023 року погодилася з тим, що розмір матеріальної шкоди складає 335 218,55 грн, що відповідає вартості матеріального збитку згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. №35916 від 09 серпня 2022 року. Вказала, що у Додатку №1 до Страхового акту №10226/16/923 від 29 травня 2023 року допущено помилку в зазначенні розміру матеріального збитку 296 958,45 грн.

Враховуючи, що страховик відповідачки здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 саме на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09 серпня 2022 року за її заявою, і позивачка погодилася, що вказана сума становить вартість завданого їй матеріального збитку, при визначенні розміру матеріальної шкоди суд першої інстанції мав виходити саме із погодженої зі страховиком вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу у розмірі 335 218,55 грн.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи та практики Верховного Суду, вартість матеріального збитку, який належить стягнути з ОСОБА_1 як особи, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію, на користь ОСОБА_2 розраховується, як різниця між: 335 218,55 грн (вартість матеріального збитку, погоджена позивачем та страховиком відповідача) - 128 500,00 грн (розмір страхової виплати АТ «СГ «ТАС» (приватне)) = 206 718,55 грн.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються також витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Транспортування автомобіля Porshe Cayenne, р.н. НОМЕР_3 його користувачем здійснено 07 лютого 2022 року (в день ДТП) до с. Крюківщина та в подальшому 14 червня 2022 року з с. Крюківщина до с. Чубинське.

Однак, за відсутності доказів, що ремонт транспортного засобу відбувся у с. Чубинське (за даними Акту виконаних робіт №220003543 від 13 березня 2023 року СТО знаходиться у м. Бровари) та доказів доцільності понесених позивачкою витрат на його транспортування 14 червня 2022 року до с. Чубинське, вони відшкодуванню не підлягають.

Таким чином, остаточно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП 207 688,55 грн. (206 718,55 грн. + 970,00 грн.)

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню частково (48,25%), слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 076,88 грн.

Також, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 (51,75%) належить стягнути з ОСОБА_2 на користь апелянтки судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 757,81 грн.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представницею - адвокаткою Закутій Ольгою Миколаївною - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 207 688 (двісті сім тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень) 55 копійок.

В іншій частині позивних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 076 (дві тисячі сімдесят шість гривень) 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 757 (три тисячі сімсот п`ятдесят сім гривень) 81 копійка.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова