Номер провадження 2/754/1455/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, у якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5 000 грн., щомісячно. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який надалі було розірвано. Мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01.09.2024 року навчається на денній формі Державного торговельно - економічного університету за спеціальністю комп`ютерні науки на контрактній основі. Вартість навчання за рік становить 38 000,00 грн., 01.08.2024 року позивачкою було сплачено 19 000,00 грн. за перший семестр. Їх спільний із відповідачем син проживає разом з позивачкою, якого вона матеріально утримує. Відповідач ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання сина і вона змушена протягом 15- ти років. Окрім того, відповідач працює на ДП «Антонов», має заробіток і має можливість надати сину допомогу, однак ухиляється від свого обов`язку, а відтак остання звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою.

Ухвалою судді від 18.11.2024 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

14.01.2025 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Фогеля В.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого частково визнають позовні вимоги, а саме вважають, що саме у розмірі 1/15 частини від усіх доходів прибутку на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, щомісячно є обґрунтованим та доцільним. А саме нарахування повинно проводитись на корить повнолітнього сина. Позивачкою не надано доказів того, що син проживає з нею та що саме вона його утримує. Також позивачкою не зазначено той факт, що на утриманні відповідача перебувають інші діти, на утримання яких він сплачує аліменти. Окрім того, на утримані відповідача перебуває його матір, яка є людиною похилого віку. Таким чином, зазначений позивачкою розмір аліментів є завищеним, а тому при ухваленні рішення, відповідач просить суд врахувати вище зазначені обставини.

15.01.2025 через канцелярію суду позивачкою було подано відповідь на відзив, зі змісту якої заперечує щодо доводів відповідача зазначених у відзиві, оскільки позивачці не відомо про життя відповідача, про те, що він проживає з іншою жінкою та утримує її дитину, а сам ухиляється від утримання своїх дітей. Відповідач у відзиві посилається на те, що позивач не надала доказів того, що їх спільний син проживає разом з нею та вона утримує його, однак позивачкою було додано до матеріалів справи копії паспортів та договір про оплату за навчання. Ні позивачка ні її син не мають іншого житла і відповідач знає про це. А відтак, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження.

Згідно умов Договору №1872д/6к-2024 про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця у Державному торговельно - економічному університеті від 13.08.2024 року вартість навчання ОСОБА_3 складає 38 000,00 грн. (а.с.10-11).

Відповідно до копії квитанції від 01.08.2024 року, позивачкою здійснено оплату на навчання ОСОБА_3 у Державному торговельно - економічному університеті (ДТЕУ) у розмірі 19 000,00 грн..

Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу.

У відповідності до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи заперечення відповідача, а також ту обставину, що відповідач працює, разом з тим на його утриманні перебувають малолітні діти, а відтак на думку суду, він має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається.

Суд дійшов висновку за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - 3 000 гривень, щомісячно, починаючи з 13.11.2024 року, але не більш ніж до закінчення сином навчання або досягнення ним двадцяти трьох років.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 76-82, 141, 263, 352, 355, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - 3 000 гривень, щомісячно, починаючи з 13.11.2024 року, але не більш ніж до закінчення сином навчання або досягнення ним двадцяти трьох років.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн..

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані позивачки: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Дані третьої особи: ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено 24.02.2024.

Суддя: Т.А.Зотько