РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

представника відповідача Казеко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Мартиненка Володимира Володимировича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Мартиненко В.В. який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (надалі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Каптіал» заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 242721,03 грн та суму судових витрат.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

19.01.2017 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - ПАТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z71.200.75134, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 29100 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями, згідно умов Договору кредиту та додатками до нього, які є його невід`ємною частиною. Банк на виконання умов Договору кредиту надав відповідачу грошові кошти в сумі 29100 грн, строком до 19.01.2020, а відповідач зобов`язався його повернути разом з іншими платежами згідно умов договору, проте відповідач своїх зобов`язань за Договором кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого заборгованість за Договором кредиту станом на 03.12.2020 становить 80393,81 грн, яка складається з: 28460,98 грн заборгованість за основним боргом; 23123,83 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 28809 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Також, 12.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду № С02.200.74426, відповідно до умов якої банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за демено-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та Договору. Банк на виконання умов Договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000 грн строком до 12.09.2021, а позичальник зобов`язався повернути його разом з іншими платежами. В порушення умов Договору позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого заборгованість за Договором кредиту станом на 03.12.2020 становить 29553,46 грн, яка складається з: 10000 грн заборгованість за основним боргом; 19553,46 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

Крім того, 03.10.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Р29.989.70623, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 19999 грн включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умов Договору кредиту та додатками до нього, які є його невід`ємною частиною. Банк на виконання умов Договору кредиту надав відповідачу грошові кошти в сумі 19999 грн строком до 03.10.2018, а відповідач зобов`язався його повернути разом з іншими платежами згідно умов договору, проте відповідач своїх зобов`язань за Договором кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого заборгованість за Договором кредиту станом на 03.12.2020 становить 59920,60 грн, яка складається з: 17240,95 грн заборгованість за основним боргом; 17002,10 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 25677,55 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Також 22.07.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Р29.989.70533 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 19999 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями, згідно умов Договору кредиту та додатками до нього, які є його невід`ємною частиною. Банк на виконання умов Договору кредиту надав відповідачу грошові кошти в сумі 19999 грн, строком до 22.07.2017, а відповідач зобов`язався його повернути разом з іншими платежами згідно умов договору, проте відповідач своїх зобов`язань за Договором кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого заборгованість за Договором кредиту станом на 03.12.2020 становить 35979,10 грн, яка складається з: 7386,25 грн. заборгованість за основним боргом; 8865,93 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 19726,92 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Надалі, 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК«Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 12/90 відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступив ТОВ «ФК«Профіт Капітал» права вимоги визначені в реєстрі боржників, в тому числі за Договорами кредиту, які були укладені між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 .

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за Договорами кредиту, позивач здійснив нарахування до суми основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати за весь час прострочення, що разом на 23.02.2023 склало суму 242721,03 грн, яку просить стягнути з відповідача.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

17.02.2025 представник відповідача Казеко О.І. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строків позовної даності за кредитними договорами № Z71.200.75134 від 19.01.2017, № Р29.989.70623 від 03.10.2016 та № Р29.989.70533 від 28.03.2017, передбачену ст. 257 ЦК України, а щодо останнього договору С02.200.74426 від 12.09.2016 просила відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за даним договором з підстав того, що довідка розрахунок заборгованості не відповідає вимогам бухгалтерських документів. Тобто, належних доказів заборгованості відповідача перед позивачем суду не надано. Крім того, представник відповідача, не заперечуючи факту укладення її клієнтом указаних кредитних договорів з ПАТ «Ідея Банк» правонаступником за якими став позивач - ТОВ «ФК«Профіт Капітал», окрім пропуску позивачем строків позовної даності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог також з підстав відсутності в матеріалах справи доказів заборгованості, зокрема відсутності первинних документів, у яких відображених рух коштів по рахункам, відкритих у банках.

ІСТОРЯ СПРАВИ.

19.02.2024 заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області позов ТОВ «ФК«Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. З відповідача на користь позивача присуджено до стягнення суму заборгованості в розмірі 242271,03 грн.

08.05.2024 ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Порощука П.П. заява представника відповідача про перегляд заочного рішення від 19.02.2024 задоволена, заочне рішення скасовано, справа призначена до судового розгляду.

В подальшому ухвалою суду від 11.06.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області, проте ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.07.2024 справа повернута за підсудністю до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

16.09.2024 справа надійшла в провадження судді Заярного А.М.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ.

18.09.2024 ухвалою судді цивільна справа прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 30.10.2024.

30.10.2024 від представника відповідача до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності.

30.10.2024 розгляд справи відкладено на 17.12.2024.

11.11.2024 від представника позивача до суду надійшли заперечення про застосування строків позовної давності.

17.12.2024 та 30.01.2025 розгляд справи відкладено з об`єктивних причин востаннє на 17.02.2025.

17.02.2025 представник позивача в судове засідання не з`явився, у заздалегідь наданій до суду заяві просив позовні вимоги задовольнити повністю, розгляд справи проводити у його відсутність.

Суд, на підставі ч.3 ст. 211 ЦПК України, розглянув справу у відсутність представника позивача.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом встановлено, що 19.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z71.200.75134, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 29100 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умов Договору. Відповідно до п.1.4. кредитного договору за станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,50%, що разом з Мережею Банку складає змінювану проценту ставку в розмірі 15 000%. За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірі, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п.1.11 Договору). Згідно п.5.2. Договору цей Договір є укладеним з дня його підписання Сторонами та діє протягом строку кредитування, але у будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Відповідно до п.5.7 Договору реальна процентна ставка складає 104.8%. Також було підписано заяву на укладення договору (Т.1 а.с.7-12).

Відповідно до виписки з 01.01.2020 по 03.12.2020, наданої позивачем на підтвердження користування відповідачем кредитними коштами вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами (Т.1 а.с.13).

З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z71.200.75134 від 19.01.2017 (а.с.14) вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 03.12.2020 (момент переходу права вимоги) становить 80393,81 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 28460,98 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 23123,83 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 28809,81 грн. (Т.1 а.с.14).

Крім того, 12.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С02.200.74426 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с. 5-6), згідно якої Банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. Також ОСОБА_1 до Угоди були підписані заяви як додаток до укладеної угоди (Т.1 а.с.15-18).

Згідно з п. 3 Договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт встановлюється в розмірі 200000,00 грн та ліміт кредитної лінії, який доступний клієнту становить 10000 грн.

Згідно з п. 3.3 Договору за користування коштами кредитної лінії позичальник сплачує проценти в розмірі 48,00 % річних.

Згідно положень п. 5.1 Договору клієнт ознайомлений з умовами договору , що затверджений розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою: www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Згідно положень п. 5.3 Договору позичальник заявляє та гарантує, що вся інформація, відомості та документи, які надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності, кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, Банк перед укладення угоди повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену чинним законодавством, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомлений із тарифами Банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу угоди йому вручено Банком при підписанні даної Угоди. Умови даної угоди він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

Згідно з п. 7 Договору ця угода є укладеною з дня її підписання сторонами і діє протягом строку кредитування, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за угодою.

Відповідно до копії виписки з 01.01.2016 по 03.12.2020 ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, в тому числі шляхом внесення коштів в рахунок погашення заборгованості (Т. 1 а.с.19-22).

З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №С02.200.744426 від 12.09.2016 (а.с.23) вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 03.12.2020 (момент переходу права вимоги) становить 29553,46 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 10000 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 19553,46 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 0 грн (Т.1 а.с.23).

Крім того, 03.10.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Р29.989.70623, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 19999 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умов Договору (Т.1 а.с.24-25).

Згідно з п.1.5 Договору станом на день укладення Договору процентна ставка 15.5%. За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених Графіком (п.1.12. Договору).

Відповідно до копії ордеру ОСОБА_1 . Банком було перераховано кредитні кошти на його рахунок (Т.1 а.с.27).

Крім того, ОСОБА_1 03.10.2016 були підписані заяви щодо його наявності у нього доходу, заяву приєднання, акцепт до Договору про використання факсимільного відтворення аналогу підпису та відбитку печатки ПАТ «Ідея Банк» (Т.1 а.с.26-29).

Відповідно до копії виписки з 01.01.2000 по 03.12.2020 ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, в тому числі шляхом внесення коштів в рахунок погашення заборгованості (Т. 1 а.с.30-31).

З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р29.989.70623 від 03.10.2016 (а.с.32) вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 03.12.2020 (момент переходу права вимоги) становить 59920,60 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 17240,95 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 17002,10 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 25677,55 грн (Т.1 а.с.32).

Крім того, 22.07.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Р29.989.70533 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 19999 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умов Договору (Т.1 а.с.33-34).

Згідно з п.1.5 Договору станом на день укладення Договору процентна ставка 15.5%. За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених Графіком (п.1.12. Договору).

Відповідно до копії ордеру ОСОБА_1 . Банком було перераховано кредитні кошти на його рахунок (Т.1 а.с.37).

Разом з цим, ОСОБА_1 22.07.2016 були підписані: - Заява щодо наявності у нього доходу, Заяву-приєднання та акцепт до Договору про використання факсимільного відтворення аналогу підпису та відбитку печатки ПАТ «Ідея Банк» та письмова згода на обробку персональних даних (Т.1 а.с.35-36,38-39).

Відповідно до копії виписки з 01.01.2000 по 03.12.2020 ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, в тому числі шляхом внесення коштів в рахунок погашення заборгованості (Т. 1 а.с.40-41).

З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р29.989.70533 від 03.12.2020 (Т.1 а.с.32) вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 03.12.2020 (момент переходу права вимоги) становить 35979,10 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 7386,25 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 8865,93 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 19726,92 грн (Т.1 а.с.42).

Відповідно до розрахунку 3% річних та інфляційних втрат в зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за договором позивач здійснив нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, сума яких станом на 23.02.2023 складає за першим кредитом 14401,21 грн, за другим 5294,01 грн, за третім 10733,78 грн, за четвертим 6445,06 грн (Т.1 а.с.43-46).

Позивачем на адресу відповідача були направлені досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості (Т.1 а.с.47-57).

03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ « ФК «Профт Капітал» було укладено договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Профіт Капітал», а ТОВ «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги визначаються в розмірі, який зазначений в Реєстрі боржників. За таких обставин до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прочинаючи з 03.12.2020 відповідно до Договору факторингу перейшло право за Договорами кредиту, які були укладені між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 (Т.1 а.с.59-68).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 (т.1 а.с. 62-66) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитними договорами № Z71.200.75134 від 19.01.2017, № Р29.989.70623 від 03.10.2016, № Р29.989.70533 від 28.03.2017 та С02.200.74426, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 205846,16 грн.

МОТИВИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Згідно із частиною 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Представник відповідача, незаперечуючи факту укладення її клієнтом указаних кредитних договорів з ПАТ «Ідея Банк» правонаступником за якими став позивач- ТОВ «ФК«Профіт Капітал», окрім пропуску позивачем строків позовної даності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог також з підстав відсутності в матеріалах справи доказів заборгованості, зокрема відсутності первинних документів, у яких відображених рух коштів по рахункам, відкритих у банках.

Суд враховує дані твердження представника відповідача виходячи з наступного.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Також, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц та від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-ц.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З наданих позивачем довідкок-розрахунків заборгованості за кредитними договорами вбачається, що заборгованість відповідача складається з заборгованості за основним боргом, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями.

Однак, дані довідки-розрахунки, надані позивачем не містять відомостей щодо періоду, за який утворилася заборгованість та періоду, за який нараховані відсотки, не містить відсоткової ставки, залишкової суми кредиту та даних про суми, що були сплачені позичальником, тим самим, не відображає фактичного операційного руху грошових коштів по рахунку кредитної угоди та стану нарахувань в певні періоди часу, а тому не є належним та достатнім доказом виникнення заборгованості, оскільки зазначена в ній інформація належним чином не підтверджує природу виникнення у відповідача боргу, а тому суд дійшов висновку про відмову у стягненні заборгованості за усіма кредитними договорами, оскільки позивачем не доведено факт виникнення вказаного розміру заборгованості по кожному із кредитних договорів.

Відмовляючи у задоволенні позову по суті, строки позовної давності не застосовуються.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО РОЗПОДІЛУ СУДОВИХ ВИТРАТ.

З врахуванням відмови в задоволенні позову на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача витрат за надання правничої допомоги в розмірі 20 000 грн (Т. 1 а.с.215-220).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати за правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (, місцезнаходження: 02094, м. Київ, проспект Ю. Гагаріна, буд. 23, а/с57);

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 25.02.2025