Справа № 916/3058/23
Провадження № 6/522/131/25
УХВАЛА

24 лютого 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши матеріали справи за поданням приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи за поданням приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

За результатами автоматичного розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чорнусі Ю.В.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов висновку, що воно підлягає передачі на розгляд іншому суду - на підставі наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Як зазначено у пункті 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Місце виконання судових рішень визначається ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", згідно ч.ч. 1-2 якої виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 жовтня 2020 року по справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19).

Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження № 75458337 відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. на виконання наказу Господарського суду Одеської області, виданого 17.06.2024 у справі № 916/3058/23, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 15000 грн. У виконавчому документі та нанданих постановах приватного виконавця зазначена адреса боржника: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді з Єдиного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально знаходиться у Хаджибейському (Малиновському) районі м. Одеси.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо місцезнаходження майна боржника на території Примосрького району м. Одеси. Останнє відоме місце отримання заробітної плати або пенсії боржника - Київський район м. Одеси. Отже, у матеріалах подання відсутні будь-які відомості та докази, які б свідчили про підсудність розгляду цього подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника Приморському районному суду м. Одеси.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 ЦПК України).

Враховуючи викладене, подання приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа не підсудне Приморському районному суду м. Одеси, та підлягає переданню до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду справи за підсудністю.

Керуючись ст. ст.2, 4, 5, 31, 32, 260, 261, 352-355, 378, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи за поданням приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - надіслати за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЧОРНУХА