РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я)

21 лютого 2025 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участі секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В:

31.01.2025 рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В ході судового розгляду справи та до закінчення судових дебатів представник відповідача адвокат Жук Ю.Б., заявив, що у разі відмови позивачу у задоволенні вимог, просить стягнути судові витрати, понесені відповідачем на правову допомогу, попередній орієнтовний розрахунок складає 5000грн. докази яких будуть надані суду протягом п`яти днів з дня проголошення рішення.

04.02.2025 представником відповідача адвокатом Жуком Ю.Б. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача 5840грн витрат на правничу допомогу, які склались з підготовки відзиву на позовну заяву, клопотання про призначення судової експертизи та участь у судовому засіданні, а також просив долучити відповідні докази, які підтверджують вказані витрати.

Крім того, 18.02.2025 представник відповідача адвокат Жуком Ю.Б., обґрунтовуючи вимогами ст.ст.133, 270 ЦПК, подав заяву про стягнення з позивача витрат понесених відповідачем на залучення експертів у справі, оскільки судом не вирішено дане питання при ухваленні рішення.

В судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотань за його відсутності.

Представник позивача Мельник В.В. надала суду свої письмові заперечення, в яких зазначила, що в порядку ст.137 ЦПК України в судовому засідання нею було заявлено про зменшення витрат на правничу допомогу. Зокрема в акті приймання-передачі від 03.02.2025 вказано про надання послуги щодо підготовки відзиву, однак Банком отримано лише клопотання про призначення експертизи. Посилаючись на правові позиції ВС з приводу того що заява представника відповідача не містить обґрунтованих поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, такі витрати не можуть бути покладені на АТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи незначну складність даної справи, ціну позову, невеликий обсяг матеріалів та кількість підготовлених представником відповідача процесуальних документів, вважає що зазначені суми є завищеним розміром таких витрат.

Щодо стягнення судових витрат понесених відповідачем на залучення експерта у справі, вказала, що дійсно по справі за клопотанням відповідача судом призначено експертизу, оплату за проведення якої покладено на відповідача, разом з тим ні до ухвалення рішення судом, ні до закінчення судових дебатів сторона відповідача не подавала доказів про понесення витрат на проведення експертизи і не заявляла про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому в даній заяві представника відповідача слід відмовити.

Також зауважила, що АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа є податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізосіб і військового збору за рахунок доходів, нарахованих на підставі рішення суду, незалежно від того яким чином здійснюється виконання рішення суду, а тому просить зазначити у резолютивній частині рішення, що сума коштів, яка підлягає стягненню з банку, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Суд, дослідивши надані сторонами заяви, враховуючи викладені позиції та додані докази, приходить до наступного.

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Згідно до ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Як вбачається з матеріалів заяви 16.11.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача адвоката Жука Ю.Б. та по справі призначено судово-економічну експертизу, витрати за проведення якої покладено на відповідача ОСОБА_1

02.02.2024 на клопотання експерта, судом направлено підписаний Путятіним В.В. один з примірників документів разом з квитанцією про оплату вартості проведення експертизи, яка відповідно до рахунку фактури №1500136-3 від 28.12.2023 склала 12722,30грн.

Квитанція про оплату вартості проведення експертизи №45 від 01.02.2024 також міститься в матеріалах справи.

Отже, враховуючи, що відповідачем по справі понесено витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме проведенням експертизи, дані витрати підтверджено відповідними доказами та вимоги ґрунтуються на вищевказаних вимогах закону, при цьому у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 12722,30грн. з позивача АТ КБ «Приват банк» на користь ОСОБА_1 .

Посилання представника позивача щодо неподання представником відповідача доказів, що підтверджують розмір витрат на проведення експертизи, суд вважає хибними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами.

Відносно стягнення з позивача судових витрат понесених відповідачем на правову допомогу.

08.06.2023 відповдачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Жуком Ю.Б. Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, при визначенні розміру якого враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення, ступінь складності правових питань, що стосуються доручення, вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання, необхідність виїзду у відрядження, важливість доручення з точки зору інтересів клієнта, характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом, професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката.

За надання правової допомоги, клієнт сплачує адвокату гонорар з розрахунку 40% прожиткового мінімуму (загальний показник), встановленої законодавством на день надання правової допомоги за годину роботи адвоката по даній справі.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 03.02.2025 прийнято від ОСОБА_1 суму п`ять тисяч вісімсот сорок грн, підстава акт приймання-передачі від 03.02.2025.

Суду представлено акт приймання-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги від 03 лютого 2024, з якого вбачається, що адвокат надав послуги щодо підготовки відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості(опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, вивчення документів, перевірка розрахунків заборгованості). Кількість 3год; 2920х0,4 =3504грн. Підготовка клопотання про призначення судової експертизи, участь у судовому засіданні, Кількість 2 год; 2920х0,4=2336,00грн. На підставі п4.1 Договору вартість наданих послуг складає: 1168,00х5 = 5840,00грн.

Частини перша та друга ст.2 ЦПК України наголошують на тому, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Витрати на професійну правничу допомогу відповідно до п.1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді.

Ч.8 ст.141 ЦПК України регламентує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вказано вище, представником відповідача в ході судового розгляду справи та до закінчення судових дебатів заявлялось що попередній орієнтований розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи в суді складає 5000грн. Після прийняття судом рішення, 04.02.2025 подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 5840грн витрат на правничу допомогу, які склались з підготовки відзиву на позовну заяву, клопотання про призначення судової експертизи та участі у судовому засіданні. Долучено договір про надання правової допомоги від 08.06.2023, квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 03.02.2025, підставою якої зазначено акт приймання-передачі наданих послуг, а також сам акт приймання-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги від 03 лютого 2024, який підписано після проголошення судом рішення у даній справі.

Наведене вказує на неможливість подання стороною відповідача до закінчення судових дебатів доказів на обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки їх розмір визначено в акті прийому передачі, який складено після проголошення судового рішення. Отже фактичні обставини у даній справі та у справах, що були предметом розгляду Верховного Суду - №285/5547/21 від 10.01.2024, та інших, на які посилається представник позивача, заперечуючи щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, є відмінними.

Разом з тим, враховуючи незначну складність даної справи, ціну позову, невеликий обсяг матеріалів та ту обставину, що адвокатом було підготовлено тільки клопотання про призначення експертизи, а така послуга, як підготовка відзиву на позовну заяву взагалі не надавалась, суд вважає, що розмір гонорару, визначений представником відповідача є неспівмірним з обсягом виконаних робіт та є дещо завищеним.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, а також заяви позивача про їх зменшення, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

При цьому, суд зазначає, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь відповідача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Суд дійшов такого висновку, виходячи з наступного.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 Податкового кодексу України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного ст. 165 Податкового кодексу України).

Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено ст. 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 164.2.8 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України).

До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. «а» пп.164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; Згідно з пп. 174.4.1 п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа.

Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України.

При цьому, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України.

Відповідно абз. «а» п. 176.2 ст.176 особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України.

Тому, з метою недопущення неоднозначного тлумачення судового рішення під час його виконання, з огляду на те, що при виконанні судового рішення та при наявності відкритого виконавчого провадження з приводу виконання такого рішення, виникатимуть питання щодо порядку виконання судових рішень в частині сплати боржником грошових коштів стягувачу, які повинні бути оподатковані у встановленому законом порядку, слід дійти висновку про зазначення у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з позивача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Керуючись статтями 133,141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяви представника відповідача адвоката Жука Ю.Б. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 12722(дванадцять тисяч сімсот двадцять дві)грн,30коп, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Сума коштів, яка підлягає стягненню з позивача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

В задоволенні решти вимог -відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ