ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1431/16-ц Номер провадження 22-ц/814/960/25Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат Корнієнко Н.Ю.

представник відповідача адвокат Коваленко В.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Коваленко Вікторії Вікторівни

на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2016 року, ухвалене суддею Самсоновою О.А., повний текст рішення складений дата не вказана

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2016 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №57 К-СМП від 29.03.2007 всього у розмірі 17 577,66 доларів США, з яких: - заборгованість по кредиту прострочена 2 916,55 доларів США; - заборгованість по сплаті процентів 6 106,30 доларів США; - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 5 360,98 доларів США; - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 3 193,73 доларів США.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та відповідачем ОСОБА_1 29.03.2007 укладено кредитний договір №57 К-СМП. Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 доларів США, а ОСОБА_1 взяв зобов`язання щодо повернення кредиту. З метою забезпечення вказаного зобов`язання відповідача 29.03.2007 між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 57 К-СМП, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язалася нести солідарну відповідальність за кредитним договором з позичальником ОСОБА_1 .Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, має заборгованість перед позивачем за кредитом в сумі 2 916,65 доларів США, за процентами у розмірі 6 106,30 доларів США, та йому нарахована пеня у загальному розмірі 8 554,71 доларів США, з яких: - 5 360,98 доларів США - за несвоєчасне погашення кредиту; -3193,73 доларів США - за несвоєчасну сплату процентів. Позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь 17 577,66 доларів США, судові витрати у справі покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2016 року (з урахуванням ухвали суду від 28 листопада 2016 року про виправлення описки) - позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитом згідно кредитного договору від 29 березня 2007 року №57К-СМП у розмірі 2 916,65 доларів США, за процентами 6 106,30 доларів США, пеню за порушення виконання зобов`язання у розмірі 8 554,71 доларів США, всього стягнуто 17 577,66 доларів США, солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» по 3 543, 66 грн з кожного на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості у розмірі 17 577,66 доларів США.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.11.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 06.05.2016 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення (а.с. 105).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Коваленко В.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи з поважних причин, у зв`язку з тим, що не був обізнаний про розгляд справи, дату та місце проведення судових засідань, ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви не отримував. Оскільки відповідач не був обізнаний про розгляд справи, то був позбавлений можливості подати до суду свої письмові заперечення та заяву про застосування строків позовної давності. Зазначає, що матеріали справи містять поштовий конверт, зокрема, із судовою повісткою та копією ухвали суду з примірником позовної заяви, що були направлені на адресу: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 . Зазначений конверт було повернуто на адресу суду із зазначенням причини повернення/не вручення «за закінченням терміну зберігання». Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 у справі належним чином був повідомлений про розгляд справи. Крім того, ОСОБА_1 та його представник заперечують проти задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» у повному обсязі. Зазначає, що неналежне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд даної справи призвело до не використання ним права подачі заяви про застосування строків позовної давності. При цьому, з врахуванням ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Звертає увагу, що згідно позовних вимог банку зазначено, що кредитний договір було укладено 29.03.2007, із строком виконання до 28.03.2008. Крім того, у зв`язку з незалежним виконанням позичальником умов кредитного договору, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося із заявою про видачу судового наказу за кредитним договором №57 К-СМП від 29.03.2007. Судовим наказом Київського районного суду м. Полтави від 22.05.2008 у справі №2-н-348/2008 стягнуто заборгованість у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . При цьому, з даним позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся у березні 2016 року, тобто з пропуском строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» просить залишити її задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 29.03.2007 між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 57 К-СМП (а.с. 11-12).

За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 доларів США строком до 28.03.2008, з процентною ставкою за користування кредитом 22,0% річних.

Відповідач зобов`язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Пунктом 5.3. договору передбачено сплату пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків за кредит у розмірі 0,1% від суми неповернутого кредиту та процентів.

Також судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2007 між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №57 К-СМП, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання перед позивачем у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , у солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків, сплаті неустойки, відшкодування збитків (а.с. 14).

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору №57 К-СМП 29.03.2007 виконано, але відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує.

На час розгляду справи залишок заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитом становить 2 916,65 доларів США, за несплаченими процентами 6 106 ,30 доларів США.

За порушення зобов`язання позивачем відповідачу нараховано пеню у розмірі 8 554,71 доларів США, з яких: за прострочення сплати основного боргу - 5 360,98 доларів США, за прострочення сплати процентів - 3 193,73 доларів США.

Відповідно до п. 5.8. кредитного договору №57 К-СМП строк позовної давності за цим договором, в тому числі до вимог про стягнення пені, встановлений сторонами в три роки.

Оскільки жодною із сторін заяв про застосування давності суду не подавалось, суд позбавлений можливості застосувати давність при вирішенні даного спору.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідачів у солідарному порядку підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитом в розмірі 2 916,65 доларів США, за несплаченими процентами у розмірі 6 106,30 доларів США, пеня у розмірі 8 554,71 доларів США, а всього 17 577,66 доларів США. Також з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених відносно них вимог.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 частини 1 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Але частиною 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки жодною із сторін заяв про застосування давності суду не подавалось, суд позбавлений можливості застосувати давність при вирішенні даного спору.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Апеляційний суд у складі колегії суддів вважає, що по справі вбачається неналежне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового судового рішення, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з позичальника ОСОБА_1 та його поручителя ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» солідарно заборгованості за кредитним договором №57 К-СМП від 29.03.2007, всього у розмірі 17 577,66 доларів США, з яких: - заборгованість по кредиту прострочена 2 916,55 доларів США, - заборгованість по сплаті процентів 6 106,30 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 5 360,98 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 3 193,73 доларів США.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, представник відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим був позбавлений можливості реалізувати свої права на подачу відзиву (письмового заперечення), подачу клопотань, доказів, заяви про застосування строків позовної давності тощо.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права з наведених підстав, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 224 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення заочного рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина четверта стаття 169 ЦПК України у вказаній редакції від 01.04.2016).

Отже, на момент ухвалення судом першої інстанції заочного рішення процесуальний закон передбачав, що заочний розгляд справи може відбуватися у випадку повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення заочного рішення, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. (ч.4, 5 частина четверта статті 74 ЦПК України у зазначеній редакції).

Згідно матеріалів справи, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.04.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 11.00 год. 13.04.2016 (а.с. 22). Повістка про виклик до суду, копія позовної заяви з додатками були направлені на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а.с. 21,24). Проте, поштове відправлення було повернуто без вручення із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 30). У подальшому розгляд справи було призначено на 11.00 год. 06.05.2016, повідомлення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснено судом першої інстанції шляхом опублікування оголошення в пресі (а.с. 35, 37).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду справи 13.04.2016 о 11.00 год належним чином повідомлений не був, оскільки повернення повітки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Вказані висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №127/2871/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №752/11896/17.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення заочного рішення відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, оскільки відсутній факт повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаних норм процесуального права, наведених представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Коваленко В.В. доводів в обґрунтування апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення пред`явленого позову, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Згідно матеріалів справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що 29.03.2007 між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №57 К-СМП (а.с. 11-12).

За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 доларів США строком до 28.03.2008, з процентною ставкою за користування кредитом 22,0% річних.

Відповідач зобов`язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Пунктом 5.3. договору передбачено сплату пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків за кредит у розмірі 0,1% від суми неповернутого кредиту та процентів.

Крім того, 29.03.2007 між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №57 К-СМП, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання перед позивачем у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , у солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків, сплаті неустойки, відшкодування збитків (а.с. 14).

Позивачем зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору №57 К-СМП від 29.03.2007 виконано.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначало, що станом на 25.06.2015 заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за простроченим кредитом становить 2 916,65 доларів США, за несплаченими процентами 6 106 ,30 доларів США. Крім того, за порушення зобов`язання позивачем відповідачу нараховано пеню у розмірі 8 554,71 доларів США, з яких: - за прострочення сплати основного боргу - 5 360,98 доларів США; - за прострочення сплати процентів - 3 193,73 доларів США.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини 1 цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ураховуючи наведене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.03.2018 у справі № 14-10цс18 та від 04.07.2018 у справі № 14-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 14-318цс18.

Згідно підстав позовних вимог і це підтверджується матеріалами справи, що судовим наказом Київського районного суду від 22.05.2008 у справі №2-н-348/2008 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на корись ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту в сумі 19 698,64 грн, 113,49 грн судових витрат, всього 19 812,13 грн, солідарно (а.с. 17,18).

При цьому, з матеріалів цивільної справи вбачається, що вказаний судовий наказ від 22.05.2008 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , який набрав чинності 07.07.2008, було пред`явлено до примусового виконання.

30.10.2009 його було повернуто на підставі п.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується відміткою державного виконавця (а.с. 18, зворот).

Виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає, що звернувшись до суду у травні 2008 із заявою про видачу судового наказу, ПАТ АБ «Укргазбанк» скористалося правом стягнення суми заборгованості за кредитним договором №57 К-СМП від 29.03.2007, строк виконання якого настав 28.03.2008, тому нарахування заборгованості по кредиту, процентів та обумовленої договором пені припинилося пред`явленням вимоги до суду (заяви про видачу судового наказу) про стягнення суми заборгованості.

Предметом даного спору є саме стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №57 К-СМП від 29.03.2007 всього у розмірі 17 577,66 доларів США, з яких: - заборгованість по кредиту прострочена 2 916,55 доларів США; - заборгованість по сплаті процентів 6 106,30 доларів США; - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 5 360,98 доларів США; - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 3 193,73 доларів США, а не стягнення заборгованості у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України. Вимоги про стягнення заборгованості у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України ПАТ АБ «Укргазбанк» пред`явлено не було.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №57 К-СМП від 29.03.2007 всього у розмірі 17 577,66 доларів США задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Водночас, колегія суддів зазначає, що з врахуванням усталених правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справах №712/8916/17, 369/6892/15-ц, 367/6105/16-ц, 575/476/16-ц. 183/1617/16, 504/2864/13, 522/2202/15-ц, 522/2201/15-ц, 522/2110/15-ц, 2004/1979/12, 522/1029/18, 372/266/15-ц про те, що перш ніж застосовувати позовну давність, суд має встановити, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача; якщо ж таке право або інтерес не порушені, то суд відмовляє в позові через його необґрунтованість, тому заява відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності у даній справі не розглядається.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з матеріалів справи встановлено, що за подання апеляційної скарги на заочне рішення суду у даній справі підлягав сплаті судовий збір у розмірі 10 630,96 грн.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.12.2024 клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Коваленко В.В. задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь держави підлягає стягненню 10 630,96 грн судового збору, що підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.3, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коваленко Вікторії Вікторівни задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 10 630,96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов