Справа № 347/592/24
Провадження № 22-ц/4808/105/25
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Пнівчук О. О., Томин О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Осипенко Вадим Юрійович, на заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року в складі судді Крилюк М. І., ухвалене в м. Косові Івано-Франківської області, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 02 липня 2018 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачкою, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідачки на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідачка погодилась на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилась із усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачці та вона погодилась з ним, підписуючи угоду.

Позивач вказував, що банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20 грудня 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 54 806,70 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 02 липня 2018 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою.

Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договорм у розмірі 54 806,70 грн та судові витрати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Заочним рішенням Косівського районного суду від 11 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у сумі 54 806,70 грн та 3 028,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачкою умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі, а також стягнення судових витрат, понесених позивачем.

Ухвалою Косівського районного суду від 28 жовтня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Осипенка В. Ю. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Осипенко В. Ю., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким залишити позов без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дослідив і не дав оцінку доводам і запереченням, наведеним у письмових поясненнях відповідача.

Також вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з цим позовом, оскільки із виписки по рахунку вбачається, що останій платіж на користь первісного кредитора позичальником здійснено 02 грудня 2020 року. Таким чином загальний строк позовної давності сплив 02 грудня 2023 року, а спеціальний строк позовної давності з вимог про стягнення неустойки сплинув 02 грудня 2021 року. Заява про застосування позовної давності була наведена у письмових поясненнях, надісланих відповідачем до суду першої інстанції 25 червня 2024 року. Проте суд першої інстанції не застосував строк позовної давності.

Крім того, посилається на те, що позивачем не надано належних доказів щодо отримання права вимоги до позивача за кредитним.

Також зауважив, що в позовній заяві відсутні обґрунтування розміру заборгованості відповідача. Водночас з виписки по рахунку з кредитної картки вбачається, що первісним кредитором здійснювалося списання процентів за користування кредитом, процентів за овердрафтом, комісії за розрахунково-касове обслуговування основної картки. Однак в Оферті немає періліку платних послуг банку та їх ціни. А тому списання на користь банку, зазначені у виписці по рахунку не є частиною зобов`язань, взятих на себе відповідачкою, а тому такі вимоги не підлягали задоволенню.

Крім того, на думку апелянта, надані позивачем докази не відповідають вимогам закону, так як на копіях документів немає підпису та прізвища особи, яка їх засвідчила. А надана копія документа «Паспорт споживчого кредиту» зроблена неякісно та є нечитабельною.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не пропушений строк позовної давності, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Також відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». На підтвердження права вимоги позивачем надано договір факторингу з усіма додатками. Розмір заборгованості підтверджується випискою по рахунку, яка є первинним документом у розумінні вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та розрахунком заборгованості.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи

02 липня 2018 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 24 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по рахунку за період з 02 липня 2018 року по 05 лютого 2024 року.

20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 4, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняв належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до договору факторингу (а.с. 7-11).

Згідно п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 54 806,70 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом заборгованість відповідачки станом на 11 жовтня 2021 року становить 54 806,70 грн.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суд першої інстанції встановив, що 02 квітня 2018 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 24 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

З наданої позивачем виписки по рахунку з кредитної картки вбачається, що банк виконав свої зобов`язання, відкрив відповідачці картковий рахунок та видав кредитну картку, якою останна користувалась, здійснюючи відповідні платежі, що підтверджує факт укладення кредитного договору, та не заперечується стороною відповідачки.

Відповідно до розрахунку заборгованості внаслідок неналежного виконання обов`язків за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість у загальному розмірі 54 806,70 грн, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 49 051,93 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 4 749,39 грн та 1 005,38 грн овердрафту (несанкціонована заборгованість).

Разом з тим, із вказаного розрахунку та виписки по рахунку видно, що первісним кредитором здійснювалося нарахування та списання комісій за розрахунково-касове обслуговування основної картки, за страховий пакет від фінансових ризиків, за поповнення в банкоматі у розмірі 31 393,01 грн, а також неустойка (штраф) у розмірі 200,00 грн.

Проте, положення Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не містять умов кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування комісії та неустойки. Будь яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії та неустойки позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що сплачені відповідачем кошти у загальному розмірі 31 593,01 грн безпідставно було спрямовано першим кредитором на погашення комісії та неустойки.

З огляду на наведене, враховуючи черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 23 213,69 грн (54 806,70 - 31 593,01).

При цьому суд враховує, що стороною відповідача не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не подано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту, та спростовують правильність наданого товариством розрахунку заборгованості.

Доводи апелянта щодо ненадання позивачем доказів переходу права вимоги за кредитним договором не заслуговують на увагу.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 4, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняв належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до Договору факторингу.

Відповідно до копії витягу з Додатку № 1-1 до Договору факторингу Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржником за основними договорами ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 54 806,70 грн.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина 2 статті 95 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на те, що апелянт не надала доказів, які спростовують значення відомостей у витягу з Додатку до Договору факторингу № 4від 20 грудня 2021 року та могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів, а також відсутність у суду сумнівів у його достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано взяв його до уваги.

Не спроможними є і твердження апелянта про те, що надані позивачем копії документів не є належними на допустимими докази, оскільки належним чином не засвідчені. У процесі розгляду справи сторона відповідача не подала заяв або клопотань про витребування оригіналів письмових документів, наданих позивачем.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач звернувся до суду поза межами позовної давності відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з виписки по особовому рахунку відповідачки встановлено, що дійсно позичальниця внесла останній платіж для погашення заборгованості за кредитним договором 02 грудня 2020 року.

З метеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 07 березня 2024 року.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651

Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні »№ 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17 квітня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Отже, строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні.

Таким чином, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

Отже, аргументи апеляційної скарги про пропуск позивачем позовної давності є помилковими.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити, зменшивши розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача до 23 213,69 грн.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у 3 028,00 грн. За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 4 542 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (42,36 %) та вимог апеляційної скарги (57,64 %) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 282,66 грн. З позивача на користь відповідачки необхідно стягнути 2 619,37 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, на підставі взаємозаліку відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 належить стягнути судові витрати у розмірі 1 336,71 грн (2619,37 - 1 282,66).

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Осипенко Вадим Юрійович, задовольнити частково.

Заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2018 року у розмірі 23 213,69 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 1 336,71 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: О. В. Пнівчук

О. О. Томин