УХВАЛА

20 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 759/14917/20

провадження № 61-16996св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини та повернення її матері, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган Опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визначення місця проживання дитини з батьком, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сіваченка Володимира Васильовича, на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю; відібрати у ОСОБА_1 дитину та повернути її ОСОБА_2 .

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив:

визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком;

заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим особам змінювати місце проживання дитини;

зобов?язати ОСОБА_2 та/або будь-яких інших осіб, за обставин зміни місця проживання ОСОБА_3 , повернути її батьку; у разі не повернення дитини протягом одного календарного дня відібрати/відбирати її негайно у матері та/або будь-яких інших осіб, у яких знаходиться дитина та повернути дитину її батьку.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково.

Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_1 , за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким первісний позов задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Відібрано у ОСОБА_1 дитину ОСОБА_3 та повернуто її матері ОСОБА_2 .

В задоволенні зустрічного позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Сіваченка В. В., на постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 759/14917/20, відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення виконання та дії постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року.

У лютому 2025 року до суду касаційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року в частині відібрання малолітньої ОСОБА_3 , яке подано через систему «Електронний суд» та засобами електронного зв`язку із застосуванням електронного цифрового підпису.

Клопотання обґрунтовано тим, що органом виконавчої служби винесено постанову про арешт коштів боржника, його рахунки заблоковано, чим позбавлено можливості користуватися послугами банку та порушує права заявника та права пов`язаних із ним осіб, зокрема його матері, 1947 року народження, яка потребує фінансової підтримки.

Також вказує, що малолітня ОСОБА_3 до теперішнього часу проживає з ним, яка має тісний зв`язок із місцем свого проживання, тому примусове її відібрання від батька призведе до дестабілізації психоемоційного стану та психічної травми дитини, а також порушення її освітнього процесу.

Вважає, що відібрання дитини унеможливить поворот виконання рішення в разі його скасування.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Законом не визначений перелік підстав, за наявності яких суд має право зупинити виконання оскарженого рішення суду або його дію. Свобода суддівського розсуду не є необмеженою, оскільки такі дії суд вчиняє після набрання рішенням законної сили, а однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України). Тому зупинення виконання (дії) рішення суду допускається лише у виняткових випадках.

Заявник має обґрунтувати та довести, що не зупинення дії рішення або його виконання може мати незворотні наслідки.

Проста незгода з мотивами ухваленого рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання (дії), оскільки правильність застосування норм права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи судові рішення по суті, а не на стадії відкриття касаційного провадження.

Відповідно до сформованої судової практики суд при вирішенні питання про зупинення виконання (дії) рішення враховує такі обставини: ймовірності утруднення повторного розгляду справи або неможливість здійснення повороту виконання рішення внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки, негайне виконання може завдати значної шкоди (призвести до знищення майна, втрати репутації) або призвести до інших негативних наслідків, які не можна буде виправити. Таке питання вирішується за заявою учасника справи або за ініціативою суду з урахуванням конкретних обставин справи.

Зупинення дії (виконання) рішення є винятковим заходом і має застосовуватися лише у випадках, коли це дійсно необхідно для запобігання негативним наслідкам, які не можна буде виправити в майбутньому у разі скасування судового рішення.

Верховний Суд, вивчивши доводи клопотання, з урахуванням його вимоги зупинення виконання оскаржуваного судового рішення в частині відібрання малолітньої дитини, визнає його доводи необґрунтованими.

Верховний Суд раніше вже вказував, що обставини, викладені в клопотанні, зокрема щодо небажання малолітньої спілкуватися з матір`ю, ймовірний негативний вплив на дитину її примусове відібрання від батька та повернення до матері, тісний зв`язок ОСОБА_3 із місцем проживання з батьком, є такими (обставини), що становлять предмет перевірки на підтвердження або спростування доводів касаційної скарги. Відповідно такі обставини не можуть бути враховані та оцінені Верховним Суд у межах розгляду клопотання.

Серед іншого, уразі скасування оскарженого судового рішення, інтереси заявника забезпечені процесуальним механізмом повороту виконання судового рішення (статті 444 ЦПК України). Обставин, які б могли ускладнити або унеможливити вказаний поворот виконання ОСОБА_1 не обґрунтовано.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для задоволення клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року в частині відібрання малолітньої дитини.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц, від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 24 квітня 2019 року в справі № 300/908/17, від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц, від 17 липня 2019 року в справі № 185/6994/15-ц, від 01 квітня 2020 року в справі № 165/2839/17, від 04 серпня 2021 року в справі № 654/4307/19, від 22 серпня 2023 року в справі № 686/16237/20, від 06 грудня 2023 року в справі № 638/14616/18, від 14 грудня 2023 року в справі № 127/20368/21, від 31 січня 2024 року в справі №449/1019/20, від 22 травня 2024 року в справі № 757/13109/21, від 17 липня 2024 року в справі № 594/1294/20, від 09 жовтня 2024 року в справі № 453/1515/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: недослідження зібраних в справі доказів, необґрунтоване відхилення клопотання (заяви) (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року в частині відібрання дитини.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини та повернення її матері, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган Опіки та піклування Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області про визначення місця проживання дитини з батьком призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян