Справа № 448/1001/23 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю. Б.
Провадження № 22-ц/811/3463/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ковальчука Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 10 квітня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у червні 2023 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог, з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог, покликається на те, що 14 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого кредитодавець надав кредит в розмірі 239464.67 грн. строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, встановлених договором. Зазначає, що кредитодавець надав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок позичальника, відтак виконав свої зобов`язання за кредитним договором повністю. Умови кредитного договору № від 14 січня 2021 року позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 189 350.57 грн. з яких 105857.44 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15,87 грн. заборгованість за річними процентами, 83477.26 заборгованість за місячними процентами. На підставі договору факторингу №200921 від 20 вересня 2021 року набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 14 січня 2021 року. Зазначає, що позичальника повідомлено про наявність у нього заборгованості та необхідність її погашення, однак вимога банку залишилася без виконання.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 14 січня 2021 року в розмірі 189350.57 грн.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10 квітня 2024 року позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 14 січня 2021 року в розмірі 189 350.57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4220.26 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що між ним та банком досягнуто домовленості про відкликання позовної заяви при частковій оплаті заборгованості, у зв`язку з чим він за період з 30 жовтня 2023 року до 02 травня 2024 року сплатив 176400 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № від 14 січня 2021 року, однак банк не відкликав позовну заяву. Після пред`явлення позовних вимог припинилося право банку нараховувати відсотки за користування кредитними коштами та пеню, а невиконання в повному обсязі вимог кредитора щодо сплати всієї суми заборгованості, не є підставою для нарахування відсотків та пені за кредитним договором. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, а неналежне повідомлення учасника справи є безумовною підставою для скасування рішення суду. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 104950.57 грн.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи, мотивуючи її тим, що для встановлення правильності нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором необхідні спеціальні економічні знання.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76), відтак ознайомився з позовними вимогами, однак до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи не звертався, крім того, не був позбавлений можливості подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення відповідно до ст. 106 ЦПК України, однак своє право не реалізував, колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи не підлягає до задоволення.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 19 лютого 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 10 лютого 2025 року, датою ухвалення постанови є саме 19 лютого 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таскомбанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував належним чином умов кредитного договору № від 14 січня 2021 року, зобов`язань щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 189350.57 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 14 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Пунктом 2.2 кредитного договору № від 14 січня 2021 року передбачено, що цей договір, паспорт кредиту № 5176554 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04 травня 2020 року складають єдиний кредитний договір.

Згідно з п. 1.2 кредитного договору № від 14 січня 2021 року кредит надається позичальнику на суму 239464.67 грн. на строк 60 місяців.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору № від 14 січня 2021 року, підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: 40000 грн перераховуються на користь ОСОБА_1 на рахунок в АТ «Таскомбанк»; 24726.57 грн на користь ОСОБА_1 на рахунок в ПАТ «ПУМБ» для погашення заборгованості за кредитним договором № 201 від 26 листопада 2019 року; 53030.85 грн на користь ОСОБА_1 на рахунок в ПАТ «ПУМБ» для погашення заборгованості за кредитним договором № 901 від 31 липня 2019 року; 74990.44 грн на користь АТ «УкрСиббанк» для погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 06 червня 2019 року; 594.00 грн на користь ТОВ «Мегого» на рахунок у ПАТ «Альфа-Банк» для оплати за пакет послуг «Кіно і ТБ: Оптимальна» на 6 місяців; 650.00 грн на користь «ТОВ» майСейфеті» на рахунок АТ «УкрСиббанк» для оплати за пакет послуг «Охоронець.Кредит.Маркет48»; 34035.42 грн на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на рахунок в АТ «Таскомбанк» для оплати страхового платежу за договором страхування № -С від 14 січня 2021 року; 1200.00 грн на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на рахунок в АТ «Таскомбанк» для оплати страхового платежу за договором страхування № -ЛО від 14 січня 2021 року; 600 грн ТОВ «ЦФР» за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA».

Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5176554, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.3 кредитного договору № від 14 січня 2021 року).

Пунктом 5 паспорту кредиту № 5176554 передбачено, що позичальник сплачує початковий процент при наданні кредиту в розмірі 5% від суми кредиту, що становить 9637.39 грн, щомісячні проценти в розмірі 2,49% від суми кредиту, а також річні проценти становлять 0,01% від суми боргу за договором.

Крім того, обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитними коштами передбачено і пунктом 3.1 Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04 травня 2020 року.

Наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями від 14 січня 2021 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перерахувало кредитні кошти на рахунки, визначені в п. 1.4 кредитного договору № від 14 січня 2021 року.

Відповідно до п. 8.2 кредитного договору № від 14 січня 2021 року позичальник згоден з тим, що кредитодавець може відступити будь-які свої права вимоги та/або перевести будь-які свої обов`язки за кредитним договором на користь іншої особи.

20 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 200921, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язується за плату відступити Акціонерному товариству «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі прав вимог, який є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 14 січня 2021 року.

У зв`язку з тривалим невиконанням зобов`язань за кредитним договором № від 14 січня 2021 року АТ «Таскомбанк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення-вимогу від 03 березня 2023 року № 4424/70.22, в якій вимагало повністю повернути кредит, заборгованість за яким на 28 лютого 2023 року становить: 147233.08 грн. основного боргу, 0.83 грн. строкової заборгованості за процентами, 50624.36 грн. простроченого боргу, 13.23 грн. простроченої заборгованості за процентами, 71 551.90 грн. щомісячних процентів, 2981.34 грн. строкових процентів.

ОСОБА_1 отримав повідомлення-вимогу від 03 березня 2023 року №4424/70.22 10 березня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № від 14 січня 2021 року станом на 03 квітня 2023 року, така становить 281350.57 грн. з яких 197857.44 грн. заборгованість за тілом кредиту, 15.87 грн. заборгованість за річними процентами, 83477.26 грн. заборгованість за щомісячними процентами.

30 жовтня 2023 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 підписано меморандум, в межах якого сторони домовилися про співробітництво щодо погашення заборгованості за кредитним договором № від 14 січня 2021 року та дійшли згоди про погашення боргу ОСОБА_1 перед АТ «Таскомбанк» в строк до 30 вересня 2024 року із встановленням наступного графіку погашення заборгованості: 30.10.2023 50000.00 грн., 30.11.2023 21000.00 грн., 31.12.2023 21000.00 грн., 31.01.2024 21000.00 грн., 29.02.2024 21000.00 грн., 31.03.2024 21000.00 грн., 30.04.2024 21000.00 грн., 31.05.2024 21000.00 грн., 30.06.2024 21000.00 грн., 31.07.2024 21000.00 грн., 31.08.2024 21000.00 грн., 30.09.2024 21350.57 грн.

На виконання підписаного між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 меморандуму від 30 жовтня 2023 року відповідач сплачував кошти на погашення заборгованості за кредитним договором № від 14 січня 2021 року, а саме: 30 жовтня 2023 року 50000 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 18071125; 29 листопада 2023 року 21000.00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 18215584; 03 січня 2024 року 21000.00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 1837800; 31 січня 2024 року 21000.00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 18490636; 29 лютого 2024 року 21000.00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 18610875; 01 квітня 2024 року 21400 грн., що підтверджується квитанцією № 059972; 02 травня 2024 року 21000.00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 18861759.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору № від 14 січня 2021 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість, однак не погоджується з розміром стягнутої заборгованості, оскільки, стягуючи заборгованість в розмірі 189350.57 грн., суд першої інстанції не врахував, що на погашення цієї заборгованості відповідач сплатив кошти в розмірі 84400 грн., відтак наявні підстави для зменшення розміру заборгованості, а відтак зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № від 14 січня 2021 року в розмірі 104950.57 грн. (189350.57 грн. 84400.00 грн = 104950.57 грн), що свідчить про підставність вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь 104950.57 грн., що становить 55.43 % позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2339.29 грн. судового збору за подання позову, що пропорційно до задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та відмову у задоволенні позовних вимог на 44.57 %, то з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2821.45 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене, з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 482.16 грн. судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 10 квітня 2024 рокув частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором № від 14 січня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 14 січня 2021 року в розмірі 104950.57 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 482.16 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 19.02.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк