Справа № 729/2137/24
2/729/153/25 р.

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Демченко Л.М.,

за участю секретаря Ященко Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Бобровицької міської об`єднаної територіальної громади в особі Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

У С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що, вони проживають в житловому будинку, що в АДРЕСА_1 . Разом з ними проживала ОСОБА_4 (мати позивача ОСОБА_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 вересня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, в якому заповіла все своє майно сину ОСОБА_1 . Останній прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , подавши заяву до Бобровицької державної нотаріальної контори (спадкова справа № 326/2017), та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

Після смерті матері відкрилася спадщина на частину житлового будинку, що розташований за вищезазначеною адресою. Право власності на зазначений житловий будинок не зареєстровано. Станом на 15.04.1991 р. у вказаному домоволодінні, мешкали: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Нотаріус відмовив у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку в: АДРЕСА_1 , так як право власності на спадкове майно не зареєстроване.

Крім того, вони мають право на 3/4 частини (по частині кожний) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. 13 грудня 2024 р. позивачі отримали рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій про державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Тому в позасудовому порядку визнати право власності неможливо.

Тому просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 100,4 кв. м, житловою площею 53,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , по праву спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини (по частині за кожному) житлового будинку загальною площею 100,4 кв. м, житловою площею 53,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , як за членами двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Позивачі в судове засідання не з`явилися через канцелярію суду подали заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с.37).

Відповідач в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 36).

Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що в домоволодінні (колгоспному дворі), розташованому в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 р. у мешкали: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.18-19).

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР, що була чинною на момент виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві

сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч.2 ст. 123 ЦК УРСР).

Згідно роз`яснень, викладених в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи вищезазначене, всі члени сім`ї, які мешкали в житловому будинку в АДРЕСА_1 мали право на частку у майні, по частині за кожним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 15).

16.09.2011 ОСОБА_4 склала заповіт, в якому заповіла все своє майно сину ОСОБА_1 . Заповіт знаходиться в матеріалах спадкової справи в Бобровицькій державній нотаріальній конторі, про що зазначено в постанові нотаріуса (а.с.28).

ОСОБА_1 , прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , подавши заяву до Бобровицької державної нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на частину житлового будинку, що розташований за вищезазначеною адресою. Згідно довідки № 815, виданої 15.11.2024 року КП «Ніжинське МБТІ» право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 - не зареєстровано (а.с.20)

Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину вказаного житлового будинку,так як право власності на спадкове майно не зареєстроване (а.с.26)

20.12.2024 р. позивачі отримали постанову про відмову у проведенні реєстраційних дій про державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Тому в позасудовому порядку визнати право власності неможливо(а.с.28)

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку.

В силу ст. 127 ЦК УРСР зі змінами, внесеними 20.05.1985 р. до відносин сумісної власності господарств громадян, які займалися індивідуальною трудовою діяльністю у сільському господарстві застосовуються правила ст. 121-126 ЦК УРСР (що регулюють відносини колгоспного двору). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання права на нерухоме майно є обґрунтованими і відповідають вимогам Закону.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 120 ЦК УРСР, ст. ст. 4, 15, 16, 120-126, 127, 328, 346, 1216,1223,1261,1268 ЦК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 100,4 кв. м, житловою площею 53,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , по праву спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини житлового будинку загальною площею 100,4 кв. м, житловою площею 53,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за членом двору, який до 15.04.1991 року не втратив права на частку в його майні.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини житлового будинку загальною площею 100,4 кв. м, житловою площею 53,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за членом двору, який до 15.04.1991 року не втратив права на частку в його майні.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини житлового будинку загальною площею 100,4 кв. м, житловою площею 53,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за членом двору, який до 15.04.1991 року не втратив права на частку в його майні.

Найменування сторін: позивачі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_4 ); відповідач - Бобровицької міської об`єднаної територіальної громади в особі Бобровицької міської ради Чернігівської області (17400, вул. Незалежності, 46, м. Бобровиця Чернігівська область, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М.Демченко