КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4374/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанії з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», в якому просив зобов`язати відповідача звернутися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання: яка технічна причина появи тріщини в стіні-перегородці квартири АДРЕСА_1 , на сьомому поверсі, поряд із сходовою клітиною; чи не пов`язується поява тріщини з побудовою стіни на восьмому поверсі біля квартири №31 у вказаному будинку; яка вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 , пошкодженої внаслідок появи тріщини в стіні-перегородці? Також просив відшкодувати йому майнову шкоду, яка буде вказана у висновку експерта та відновити становище, що існувало до побудови стіни.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Наголошує, внаслідок побудови власником квартири №31 на восьмому поверсі стіни, у його квартирі в перегородці, яка межує з площадкою сходової клітини, з`явилася тріщина.

Вказує, власник квартири №31 відмовився відновити становище в квартирі АДРЕСА_1 , яке було до побудови стіни. Зауважує, 26 лютого 2021 року комісія ЖЕД - 205 склала акт про наявність тріщини в стіні-перегородці та вказала, що мешканцям квартири №31 вручено припис-попередження на самовільно встановлену додаткову добудову в ліфтовому холі біля квартири №31 на восьмому поверсі. Йому, в свою чергу, було рекомендовано звернутися до будівельної лабораторії за експертною оцінкою, щодо появи тріщини.

Зазначає, на звернення із заявою до відповідача щодо інформації про виконання приписів та про надання дозвільних документів на перепланування конструктивних елементів сходової клітини на восьмому поверсі в будинку АДРЕСА_1 , йому було повідомлено. Відповідачем було вказано, що дозвільних документів на влаштування прибудови до свого помешкання мешканці квартири №31 не надавали, та роз`яснено, що для знесення прибудови йому варто звернутися до суду.

Відтак, позивач вважає, що бездіяльністю відповідача, йому спричинена майнова шкода, внаслідок появи тріщини у його квартирі, чим порушені його права, які підлягають захисту в судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовував тим, що внаслідок незаконної побудови перегородки власником квартири АДРЕСА_4 , в подальшому з`явилися тріщини в стіні-перегородці квартири №27 за вищевказаною адресою.

Зазначає, відповідач, як балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність, на підставі Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, перед власником, в разі ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його приміщенню шкоди, шляхом відшкодування збитків.

Наголошує, що у даному випадку шкода, завдана йому саме діями власника квартири АДРЕСА_4 через самовільну побудову перегородки на 8 поверсі, що призвело до порушення його прав, то відповідно до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, тобто відповідачем.

Апелянт вважає, оскільки відповідачем було допущено побудову стіни власником квартири № 31 за вищевказаною адресою, що спричинило появу тріщини в його квартир, то саме відповідач і має звертатися до експертної установи задля проведення експертизи.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, директор КП «Керуюча компанії з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» - Солодуха А.М. подав відзив, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує, апелянтом не було зазначено, які саме норми матеріального та процесуального права були порушені судом першої інстанції при ухваленні даного рішення.

Зауважує, КП «Керуюча компанії з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» є постачальником послуг в будинку АДРЕСА_1 та є балансоутримувачем даного будинку.

Наголошує, апелянт як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі вказує, що тріщина в стіні виникла з вини власників квартири №31 , проте вимоги свої висуває лише до відповідача, а не до власників квартири, які збудували стіну.

Зазначає, КП «Керуюча компанії з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» здійснило всі необхідні дії, зокрема було винесено припис про знесення незаконної прибудови, проте власники квартири №31 відмовляються його виконувати. Таким чином, вважає, спірні права апелянта були порушені власниками квартири №31 , проте жодним чином не відповідачем. Протилежного апелянтом доведено не було.

Звертає увагу суду, на підставі ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків, балансоутримувач житлового будинку або уповноважена особа несе відповідальність перед власником квартири в разі незадовільного утримання будинку або ненаданні в повному обсязі послуг, відповідно до вимог законодавства. Зазначає, шкода, завдана майну, відшкодовується особою, яка її завдала. Відтак, вважає, у даному випадку у відповідача відсутній обов`язок відшкодовувати заподіяну шкоду апелянту.

Наголошує, вимоги в частині зобов`язання відповідача до експертної установи, не передбачені жодним нормативно-правовим актом. На його думку, апелянт, як власник квартири №27 у разі порушення своїх прав, може звернутися до експертної установи задля встановлення причин виникнення тріщини та визначення вартості матеріального збитку.

При апеляційному розгляді справи представник відповідача КП «Керуюча компанії з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» Шелудько Ю.М. заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просила залишити її без задоволення, оскільки доводи на які посилається апелянт не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства, просив залишити його без змін. Крім того звернула увагу суду, що позивач із вказаним позовом раніше звертався до суду і з цього приводу між сторонами уже було ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Позивач у справі будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явився . В апеляційній скарзі просив слухати справу за його відсутності. ( а.с. 72).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено будинок АДРЕСА_1 , обслуговування якого здійснює ЖЕД-205 з 01.05.2015. Тож, саме на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» як виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_1 покладено обов`язок по утриманню в належному технічному стані зазначеного будинку.

Згідно Акту від 26.02.2021 складеного комісією у складі інженера з ремонту ЖЕД - 205 Зеленської Р.А., майстра з технічного нагляду ЖЕД-205 Сівова Т.М., майстра РЕД ЖЕД-205 Мала Л.А. на момент обстеження квартири АДРЕСА_1 , в приміщенні кімнати 12.9 кв.м в кутку на стіні спостерігається похила тріщина до 3 мм. Того ж дня, працівниками ЖЕД встановлено маячки на стіні для подальшого спостереження.

За висновками комісії ЖЕД-205 мешканцям квартири АДРЕСА_4 вручено попередження на самовільно встановлену додаткову добудову в ліфтовому холі біля квартири на восьмому поверсі; мешканцеві квартири АДРЕСА_1 рекомендовано звернутися до будівельної лабораторії для встановлення причин появи тріщини.

Суд першої інстанції, вирішуючи заявлену ОСОБА_1 позовна вимогу до відповдача у справі щодо зобов`язання відповідач - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» звернутися із заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи, та відмовляючи у її задоволенні, мотивував свій висновок тим, що даного обов`язку відповідача не передбачено ні законом, ні іншими нормативно-правовими актами більш того статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Також суд в межах розгляду вказаної справи роз`яснив, що позивач, як власник квартири АДРЕСА_1 , у разі порушення його прав, може самостійно звернутися до експертної установи для проведення судової будівельно-технічної експертизи для виявлення причини появи тріщини в стіні-перегородці та для визначення вартості пошкодженого майна.

Суд в своєму рішенні зазначив, що Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація за результатами розгляду звернень ОСОБА_1 , листами від 17.03.2021, 23.06.2021, 28.07.2021 повідомляла позивача, що мешканцями вище розташованої квартири АДРЕСА_4 самовільно, без дозвільної документації, в загальному коридорі прибудовано до зазначеної квартири комору. Питання надання дозвільної документації або знесення прибудови знаходиться на контролі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» ЖЕД -205. У зв`язку з чим, працівниками структурного підрозділу Керуючої компанії ЖЕД - 205 повторно вручено припис-попередження мешканцям квартири АДРЕСА_2 стосовно надання дозвільної документації або знесення прибудови.

Також з відповідей вбачається, що під час попереднього обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 працівниками структурного підрозділу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» ЖЕД -205 було встановлено контрольні маяки та внесено запис до журналу реєстрації.

Як вказує позивач у позовній заяві, ймовірною причиною появи тріщини у його квартирі є самовільна добудова мешканцем квартири АДРЕСА_4 стіни в загальному коридорі. Однак, незважаючи на вказане, позивач із відповідними позовними вимогами до власника кв. АДРЕСА_4 не звертався.

Вирішуючи заявлену позивачем вимогу в частині зобов`язання відповідача відшкодувати збитки, завдані появою тріщини у його квартирі, суд виходив із того що позивачем не доведено, що дії відповідача були неправомірними та такими діями завдано шкоди майну позивачу, що виключає можливість задоволення позову про відшкодування шкоди.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Для застосування підстави закриття провадження у справі передбаченої пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України необхідна одночасна наявність трьох складових: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21, від 31 січня 2022 року у справі № 569/9506/21, від 07 вересня 2023 року у справі № 750/9187/22, від 17 квітня 2024 року у справі № 669/417/22.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Brumarescu v. Romania" (Брумареску проти Румунії) констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апелянта та заперечення відповідача у справі, який послався на те, що між сторонами уже вирішувався вказаний спір з тих самих підстав до нього - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» враховує наступне.

Так із долученої до матеріалів справи копії рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 березня 2022 року у справі № 753/20282/21 вбачається, що 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» та Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації за вимогами якого, з урахуванням заяви від 03.11.2021, просив зобов`язати відповідачів звернутися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання: яка технічна причина появи тріщини в стіні-перегородці квартири АДРЕСА_1 , на сьомому поверсі, поряд із сходовою клітиною; чи не пов`язується поява тріщини з побудовою стіни на восьмому поверсі біля квартири № 31 у вказаному будинку; яка вартість пошкодженого майна, внаслідок появи тріщини на стіні-перегородці квартири АДРЕСА_1 . Також позивач просив відшкодувати майнову шкоду, тобто відновити становище стіни-перегородки в кімнаті квартири АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовано наступними обставинами.

Свої позивач обґрунтовував тим що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Внаслідок побудови власником квартири № 31 на восьмому поверсі стіни, в квартирі позивача в перегородці, яка межує з площадкою сходової клітини, з`явилася тріщина. Власник квартири № 31 відмовився відновити становище в квартирі № 27 , яке було до побудови стіни. 26.02.2021 комісія ЖЕД - 205 склала акт про наявність тріщини в стіні-перегородці та вказала, що мешканцям квартири № 31 вручено припис-попередження на самовільно встановлену додаткову добудову в ліфтовому холі біля квартири № 31 на восьмому поверсі. Позивачу було рекомендовано звернутися до будівельної лабораторії за експертною оцінкою, щодо появи тріщини. На звернення до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про надання дозвільних документів на перепланування конструктивних елементів сходової клітини на восьмому поверсі в будинку АДРЕСА_1 , позивачу було повідомлено, що тріщина, яка проходить по стіні житлової кімнати, не впливає на несучу здатність конструкції будинку. Позивач вважає, що бездіяльністю відповідачів, йому спричинена майнова шкода, внаслідок появи тріщини у його квартирі, чим порушені його права, які підлягають захисту в судовому порядку.»

Вказане рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 березня 2022 року у справі № 753/20282/21 набрало законної сили 29 квітня 2022 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вище вказане рішення було подано до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 25 березня 2024 року і ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

Вочевидь позивач, отримавши негативні для себе рішення судів у справі №753/20282/21 через недоведеність позовних вимог, намагається шляхом подання нового позову у даній справі домогтися від суду іншого результату розгляду його позовних вимог та ревізувати висновки, які викладені в остаточних судових рішеннях у справі №753/20282/21 .

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та заперечення представника відповідача ОСОБА_2 щодо існування між сторонами рішення суду, шо набрало законного сили, між тими ж сторонами про той же предмет спору із тих же підстав доходить висновку про наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у справі, оскільки інший підхід, в контексті розглядуваної справи, означав би можливість подання ОСОБА_1 необмеженої кількості позовів з одного й того самого питання із посиланням на на нові докази.

Так, порівнюючи склад учасників спору колегія суддів вважає, що вони є однаковими :

ОСОБА_3 є позивачем як в попередній справі (№753/20282/21), а Комунальне підприємств «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»;

ІІ. Суть позовних вимог -

а.) зобов`язати відповідачів звернутися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання: яка технічна причина появи тріщини в стіні-перегородці квартири АДРЕСА_1 , на сьомому поверсі, поряд із сходовою клітиною; чи не пов`язується поява тріщини з побудовою стіни на восьмому поверсі біля квартири № 31 у вказаному будинку; яка вартість пошкодженого майна, внаслідок появи тріщини на стіні-перегородці квартири АДРЕСА_1 .

б.) відшкодувати майнову шкоду,

в.) відновити становище стіни-перегородки в кімнаті квартири АДРЕСА_1

є подібними і даній справі №753/10938/24 де позивач просив:

а) зобов`язати відповідача звернутися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання: яка технічна причина появи тріщини в стіні-перегородці квартири АДРЕСА_1 , на сьомому поверсі, поряд із сходовою клітиною; чи не пов`язується поява тріщини з побудовою стіни на восьмому поверсі біля квартири №31 у вказаному будинку; яка вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 , пошкодженої внаслідок появи тріщини в стіні-перегородці;

б.) відшкодувати йому майнову шкоду, яка буде вказана у висновку експерта;

в.) відновити становище, що існувало до побудови стіни.

Також колегія суддів вважає, що правові підстави обґрунтування позовних вимог в справі, яка наразі переглядається є ті ж підстави, що і в попередній справі : ст. 382 ЦК України, ст. 179 ЖК України, Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків.

Встановивши, що ОСОБА_1 подано на вирішення суду спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, з приводу якого набрало законної сили судове рішення в справі № 753/20282/21, суд першої інстанції не закрив провадження у справі а по суті переписав рішення суду у редакції, яка викладене у справі № 753/20282/21, чим фактично допустив можливість не одноразових звернення позивача до суду до того ж відповідача із тими ж вимогами про той же предмет спору, тому апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Подібні висновки щодо неможливості повторного вирішення спору, який вирішений в іншій справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, із ухваленням рішення, яке набрало законної сили, Верховний Суд неодноразово викладав, зокрема, у постановах від 17 травня 2022 року у справі № 488/2444/21, від 17 квітня 2024 року у справі № 669/417/22, від 30 травня 2024 року у справі № 757/130/22-ц звертаючи увагу на необхідність дотримання принципів правової визначеності та поваги до остаточного рішення суду.

Також подібні висновик містятьтся і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц, Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 417/7171/19, від 08 квітня 2020 року у справі № 910/16868/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 347/2115/17, від 10 червня 2020 року у справі № 366/2099/17, від 04 травня 2020 року у справі № 153/1368/17, від 27 травня 2020 року у справі № 761/35475/18, від 13 травня 2020 року у справі № 265/4455/19, від 14 лютого 2022 року у справі № 740/4779/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 175/4055/19, від 10 травня 2023 року у справі № 723/1233/17, які відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються апеляційним судом .

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу (ч.1 ст. 181 ЦПК України).

Керуючись ст. 255, 367, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києвавід 02 жовтня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв