Справа № 462/8379/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої-судді - Гедз Б.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за крелитним договором,

встановив:

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Горшкодер В.О. звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1345-4881 від 08.02.2024 в розмірі 89500,00 (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.), з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20000 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 69500 гривень. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 лютого 2024 року між сторонами у справі, за допомогою вебсайту: https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача - ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1345-4881. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор С0506 для підписання Кредитного договору № 1345-4881 від 08.02.2024. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 20 000,00 грн; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 днів; стандартна процентна ставка 2,50 % в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00 грн, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача. Станом на 08.08.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 100000 гривень, а саме: прострочена заборгованість 20000 гривень і прострочена заборгованість за нарахованими процентами 80000 гривень. Однак, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 10500 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 89500,00 гривень. Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку представник позивача проситься стягнути на користь позивача.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача судом про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї рекомендованою поштовою кореспонденцією, роз`яснено право подати відзив на позовну заяву, порядок та строк подання такого.

26.11.2024 представник відповідача адвокат Підодвірний Т.І., за допомогою підсистеми «Електронний Суд», подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги заперечив у повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначив, що його довіритель не заперечує щодо можливості укладення будь-якого договору одноразовим ідентифікатором, як того вимагає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг». В той же час, покликається на те, що у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Тому, вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору від 08.02.2024 № 1345-4881. Також, посилається на те, що позивачем подано до суду роздруківку невідомого походження, яку останній намагається видати за нібито укладений кредитний договір від 08.02.2024 № 1345-4881. Вважає, що матеріали судової справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 08.02.2024 № 1345-4881 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством. Позивач не надав жодного доказу, який би дозволив достовірно з`ясувати обставини нібито укладення кредитного договору, не пояснює, яким чином проводилась ідентифікація особи та чи проводилась вона взагалі, не надає доказів проведення такої ідентифікації, не надає доказів відправлення одноразового ідентифікатора відповідачеві. Одночасно, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем, адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів. Як доказ перерахування коштів, позивач направив до суду лист від АТ КБ «Приват Банк», однак, як вбачається з тексту листа, в ньому відсутня інформація щодо особи отримувача коштів, підстави перерахування коштів, повного карткового рахунку, на який було перераховано кошти, що унеможливлює ідентифікувати особу отримувача. Відсутні докази про наявність договірних відносин між позивачем та АТ КБ «Приват Банк» щодо переказу платежів. Позивачем не надано доказів, що відповідач володіє/використовує картку із номером НОМЕР_1 , при цьому наведений номер не є повним. Зазначає, розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Покликається на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Так, 08.02.2024 між сторонами у справі, за допомогою веб сайту: https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1345-4881.

Позичальнику відповідачу ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор С0506 для підписання кредитного договору № 1345-4881 від 08.02.2024.

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 20 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 днів; стандартна % ставка - 2,50 % в день.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000 грн., відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача.

Згідно з розрахунком за договором № 1345-4881 від 08.02.2024 станом на 08.08.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 100000,00 грн., з яких 20000, 00 грн сума основного боргу, 80000 грн. відсотки.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України)

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Сторона відповідача, заперечуючи проти заявлених ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вказує на відсутність доказів на підтвердження факту укладення ОСОБА_1 кредитного договору, зокрема доказів, з яких можна було б встановити, що ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаціних системах Товариств та заповнював формуляри заяв чи будь-яки інших форм про прийняття пропозиції, а також не надано первинних документів, що підтверджують факт надання позичальнику коштів у кредит і розрахунок нібито наявної заборгованості зроблено із порушенням вимог чинного законодавства.

На підтвердження існування договірних відносин між сторонами позивачем у справі надано кредитний договір №1345-4881 від 08.02.2024, правила надання споживчого кредиту, лист-довіку про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи, розрахунок заборгованості по кредитному договору. Договір про відкриття кредитної лінії №1345-4881 від 08.02.2024 підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С0506.

Так, відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Як встановлено судом, кредитний договір підписувався ОСОБА_1 електронним підписом у виді одноразового електронного ідентифікатора.

В той же час, кредитний договір, позичальником в яких виступає ОСОБА_1 містять комплексну інформацію про анкетні дані, ідентифікаційний номер, серію, номер паспорта та орган, яким паспорт на ім`я ОСОБА_1 був виданий, та номер банківської картки, яка у своїй сукупності може бути відома лише позичальнику.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відтак, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Таким чином, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідачка погодилася із вказаними умовами договору та розмірами відсоткових ставок за користування кредитними коштами, які застосовуються у різні періоди користування кредитом, тому зобов`язана його (Договір) виконувати в повному обсязі.

Відповідач, заперечуючи факт укладення ним із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредитного договору та отримання ним на підставі такого у кредит/позику грошових коштів, тим не менше не представив суду жодних доказів на спростування таких тверджень, не надав інформації та доказів на обгрунтування такої про те, що банківська картка номер, якої особисто вказаний у договорах саме позичальником, йому не належить, та відповідно кредитних коштів не отримував, не наведено заперечень та жодним чином не спростовано відповідачем і того факту, що фінансовий номер телефону, вказаний у договорі та на який скеровувався одноразовий ідентифікатор при укладенні такого, належав на час укладення договору саме йому.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 перераховано кошти у розмірі 20 000,00 грн за кредитним договором №1345-4881 від 08.02.2024 на банківський рахунок позичальника з використанням вказаних ним реквізитів електронного платіжного засобу.

Так, до позовної заяви на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачці надавався лист (довідка) АТ КБ «Приватбанк», з яким укладено договір №4010 від 02.12.2019 про надання послуг в системі LiqPay та довідка про перерахування суми кредиту №1345-4881 від 08.02.2024 в розмірі 20000 грн. на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті.

Позивач, при цьому, у позовній заяві зазначає, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а відповідно до ліцензії від 08.06.2017 №2401 Нацкомісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на умовах фінансового кредиту без відкриття рахунку.

Зазначені докази є достовірними і належними доказами перерахування відповідачу коштів в сумі 20000 грн. Відповідачем не спростовано факту отримання вказаних ним коштів.

Приписами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазакономнадані відповідні пільги. Згідно ч. 1ст. 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В силу ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, суд критично оцінює покликання відповідача щодо відсутності у нього будь-яких зобов`язань за кредитним договором, оскільки за відсутності обгрунтованого доведення належними та допустими доказами зворотнього, підстави для сумніву у здійсненні згаданою фінансовою установою перерахування відповідачу грошових коштів на виконання зобов`язань за укладеним із ним договором, у суду відсутні.

Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач за кредитним договором № 1345-4881, будучи належним чином ознайомленим під час укладення такого договору із умовами кредитування, порядком нарахування процентів та повернення кредитних коштів належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договорами, що спричинило виникнення заборгованості, яка наведена у розрахунку.

Також, відповідачем не подано суду жодних доказів (розрахунків), які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем.

Згідно ж висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 11.07.2018 року у справі 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).

За викладених обставин, доводи відзиву на позовну заяву з посиланням на те, «що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим», а також на неправильність розрахунків цього позивача розміру названих відсотків, також є безпідставними.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про несправедливість умов укладеного договору, зважаючи на підписання договору відповідачем без зауважень; усвідомлення умов договору, повне роз`яснення відповідно до вимог закону всіх наслідків договору та чіткість викладення сукупної вартості кредиту та відсотків позивачем в умовах договору, які підписані відповідачем, тощо.

Крім цього, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №1345-4881 від 08.02.2024 на загальну суму 89500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1345-4881 від 08.02.2024 у розмірі 89500,00 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268ЦПК України, ст. 525,526, 549, 610-612, 625, 634, 1048, 1054 ЦК України, суд -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133, суму заборгованості за кредитним договором № 1345-4881 від 08.02.2024 в розмірі 89500,00 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот гривень) 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133, судові витрати в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Повний текст рішення складено 24.02.2025.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/8379/24.

Суддя Б.М. Гедз