Справа № 346/6162/24
Провадження № 2-о/346/80/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Отинійська селищна рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

У С Т А Н О В И В:

14 листопада 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Коломийського міськрайонного суду з заявою в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна баба по батьковій лінії споріднення - ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт за яким все своє майно заповіла батьку заявниці ОСОБА_4 . Однак, останній спадщину за заповітом не отримав, оскільки із заявою про її прийняття не звертався та станом на день смерті спадкодавиці разом з нею не проживав. Відтак, після смерті ОСОБА_3 спадкування за заповітом не відбулося, а відтак спадкове майно підлягає спадкуванню за законом. До складу спадкової маси входить земельна ділянка, яка знаходиться на території Голосківської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 114756. Заявниця звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 за законом. Проте, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, посилаючись на те, що вона не подала заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини та не була зареєстрована разом зі спадкодавицею на момент її смерті, а отже вважається такою, що спадщину не прийняла. Заявниця вважає, що спадщина була нею прийнята згідно положень ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки з 2008 року і по день смерті ОСОБА_3 , вона постійно проживала разом із нею в АДРЕСА_1 , підтвердженням чого є довідка Голосківського старостинського округу та будуть покази свідків. За вказаних обставин, ОСОБА_2 просила суд встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.11.2024р. у справі за заявою ОСОБА_2 було відкрито провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Зазначила, що встановлення даного факту необхідно ОСОБА_2 для оформлення спадщини після смерті своєї двоюрідної баби. ОСОБА_3 була родичкою заявниці по батьковій лінії споріднення, оскільки мати її батька ОСОБА_6 та спадкодавиця були між собою рідними сестрами. Всі родинні зв?язки між заявницею та спадкодавицею підтверджуються документами. ОСОБА_3 залишила на користь батька заявниці заповіт, але останній своїм право на прийняття спадщини не скористався, заяву до нотаріальної контори не подавав. У січні 2024р. батько помер, а тому ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідної баби ОСОБА_7 за законом в порядку ст. 1268 ЦК України. Однак, через відсутність можливості підтвердити своє постійне проживання зі спадкодавицею, нотаріусом було відмовлено їй у оформленні спадщини. Представниця вказує, що ОСОБА_2 проживала без реєстрації з ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 з 2008 року і по день смерті останньої. Після смерті баби, заявниця повернулася проживати за місцем своєї реєстрації в м. Коломия, але в літній період займається домашнім господарством в с. Голосків. У заявниці була своя сім?я: чоловік ОСОБА_8 , з яким шлюб розірвано о 1998 році, та донька ОСОБА_9 , 1990 р.н., яка станом на 2008 рік досягла повноліття, що дало змогу ОСОБА_2 переїхати проживати та доглядати за двоюрідною бабою, якій на той час виповнився 81 рік, яка була самотньою жінкою, дітей не мала, а її чоловік давно помер. В той час, як заявниця доглядала за спадкодавицею вона постійно проживала разом з нею, за місцем своєї реєстрації не мешкала. Їхнє спільне проживання мало ознаки сім?ї, оскільки вона готувала їжу, прибирала будинок, прала одяг та виконувала інші побутові обов?язки, вони мали спільний побут. Витрати та доходи вони також мали спільні, які складалися з пенсії ОСОБА_3 . Заявниця у 2019 році змінила своє прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », взявши дівоче прізвище своєї матері.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, 07.01.2025р. Отинійська селищна рада подала до суду письмове клопотання в якому просила розглянути справу за відсутності їхнього представника. Заявлені вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їхнього задоволення.

Заслухавши пояснення представниці заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Голосків Коломийського району Івано-Франківської області народилася ОСОБА_12 . Її батьками зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Згідно архівної довідки, виданої Державним архівом Івано-Франківської області від 25.10.2024р. № Б-141(Ц)/06-06 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Голосків, Тлумацького повіту (нині Коломийського району) народилася та була хрещена у церкві с. ОСОБА_15 (а/з 40). Батько дівчинки ОСОБА_13 , мати ОСОБА_16 .

За твердженнями заявниці та вищевказаними документами підтверджується, що ОСОБА_12 та ОСОБА_6 були рідними сестрами, оскільки відомості про їхні прізвища та дані батька збігаються. Незначні відмінності в імені матері ( ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ) пояснюється тим, що це два фонетичні варіанти одного імені, які залежно від мови написання в документах вказувались по різному.

В архівній довідці, виданій Державним архівом Івано-Франківської області від 25.10.2024р. № Б-141(Ц)/06-06 вказано, що ОСОБА_19 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Голосків Отинійського району Станіславської області (нині Коломийського району Івано-Франківської області), актовий запис № 13 від 28. Грудня 1944 року, складений виконавчим комітетом Голосківської сільської ради. Батько ОСОБА_20 (так у документі), мати ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 24 квітня 1650 року зареєструвала шлюб ОСОБА_21 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_22 », актовий запис про реєстрацію шлюбу № 31, вчинений виконавчим комітетом Отинійської селищної ради Коломийського району, Івано-Франківської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_23 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що виконавчим комітетом Голосківської сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області було складено актовий запис № 16.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_12 23.01.1652 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_24 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_11 », актовий запис № 1.

Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 114756 підтверджується, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 1.1700 га. у межах згідно з планом в урочищі «Березина» Голосківської сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області. Цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також з довідки №173, виданій Голосківським старостинським округом Отинійської селищної ради Коломийського району, Івано-Франківської області слідує, ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті в будинку ніхто зареєстрований не був. Тип двору колгоспний. Станом на 01.07.1990р. у спадковому будинку була зареєстрована лише голова господарства ОСОБА_3 , 1926 р.н.

03 червня 1988 року секретарем Голосківської сільської ради Дмитрук Марією Іванівною був посвідчений заповіт ОСОБА_3 за яким остання все своє майно де б воно не було та з чого б не складалося і взагалі все те, що на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_4 . Реєстровий номер заповіту 18.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 10, складений виконкомом Голосківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 56, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №79068225 підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена лише 08.11.2024р., що свідчить про те, що за свого життя ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 не звертався.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Голосків народилася ОСОБА_25 .

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 підтверджується, що ОСОБА_25 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Шлюб між ними був розірваний 06.02.1980 року, актовий запис № 18.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_26 являються батьками ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_27 28.04.1990 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , актовий запис №183. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_10 », який розірвано 31.12.1998 року.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 підтверджується, що ОСОБА_8 та ОСОБА_28 являються батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_10 підтверджується, що ОСОБА_28 змінила своє прізвище та ім?я на « ОСОБА_2 », про що було складено актовий запис № 13 від 01 листопада 2019 року.

Отже, вищевказаними документами підтверджується, що ОСОБА_2 являється дочкою ОСОБА_4 , який в свою чергу був сином ОСОБА_6 , рідною сестрою якої була ОСОБА_29 . Таким чином, суд доходить висновку, що заявницею були належні письмові докази, які підтверджують родинні відносини між нею та ОСОБА_3 як онукою та двоюрідною бабою.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відтак, будучи спадкоємицею п?ятої черги за законом, ОСОБА_2 08.11.2024р. звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті двоюрідної баби ОСОБА_3 ..

На підставі поданої ОСОБА_2 заяви приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №147/2024, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

З наданих до суду матеріалів спадкової справи також вбачається, що 03.11.2024р. ОСОБА_30 видала ОСОБА_2 письмове роз?яснення щодо порядку звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В даному роз?ясненні нотаріус вказала, що ОСОБА_2 являється спадкоємицею згідно ст. 1265 ЦК України, але не була зареєстрована зі спадкодавицею на момент смерті, а тому повинна була подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 . Оскільки строк для подання заяви пропущено і документально підтвердити факт проживання зі спадкодавицею, спадкоємиця змоги не має, рекомендовано звернутися в суд.

Отже, зібрані та досліджені у справі письмові докази підтверджують, що заявниця, як єдина спадкоємиця за законом, претендуючи на спадкове майно померлої ОСОБА_3 , намагалася у визначеному законодавством порядку оформити свої спадкові права в нотаріуса. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, що мало наслідком її подальше звернення до суду задля встановлення факту постійного проживання з спадкодавицею на момент відкриття спадщини, який необхідний для підтвердження прийняття нею спадщини та повторного звернення до нотаріальної контори.

Досліджуючи обґрунтованість та доведеність заявлених вимог, суд виходить з наступних норм права та встановлених обставин.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

В довідці №12/23.01-07, виданій Голосківським старостинським округом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області зазначено, що ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_9 була зареєстрована в АДРЕСА_2 , з дня народження і по 05.09.2012 року, згідно записів у погосподарській книзі №2, особовий рахунок НОМЕР_11 за 2011-2016 роки.

В довідці №173, виданій Голосківським старостинським округом 01.02.2024р. вказано, що ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті в будинку ніхто зареєстрований не був.

Проте, в довідці від 29.10.2024р. № 179, за підписом старости Голосківського старостинського округу вказано, що ОСОБА_2 , яка на теперішній час зареєстрована в АДРЕСА_3 , проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_3 , в АДРЕСА_1 до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також займалась похованням за власні кошти. На день смерті ОСОБА_3 в будинку ніхто не був зареєстрований.

Крім цього, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснила, що проживає в АДРЕСА_4 . По сусідству з нею по АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_3 , яка була двоюрідною бабою заявниці по батькові ОСОБА_4 . З 2008 року разом з ОСОБА_33 стала проживати ОСОБА_2 аж до смерті ОСОБА_3 в квітні 2009 року. Свідок вказує, що перед смертю ОСОБА_34 в силу свого віку та наявності багатьох хвороб була немічною, останні місяці лежачою, а тому ОСОБА_35 часто приїздила до баби та відвідувала її, а з 2008 року переїхала проживати до неї на постійній основі. Неодноразово ОСОБА_35 приходила до свідка за молоком, яйцями та іншими продуктами, якими ОСОБА_36 час від часу її пригощала. В ході розмов заявниця неодноразово казала, що постійно проживає з бабою однією сім?єю та доглядає за нею. Періодично свідок також заходила в гості до ОСОБА_37 та бачила, що ОСОБА_35 готує їй, пере речі, прибирає помешкання.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_5 та являється сусідкою ОСОБА_2 , яка останній рік життя ОСОБА_3 , проживала разом з нею в АДРЕСА_1 . Батько заявниці ОСОБА_4 певний час проживав з ОСОБА_2 , оскільки був її племінником, а його рідна мати померла. Однак, потім він одружився і поїхав жити до дружини в м. Івано-Франківськ, і ОСОБА_35 взяла догляд за бабою на себе та стала їй допомагати. За рік до смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_35 переїхала до неї та стала постійно мешкати в с. Голосків разом з бабою, якій вона готувала їжу та робила все по дому аж до її смерті. Варвара була лежачою, тому ОСОБА_35 обходила її, мила, переодягала, викликала лікарів, всіляко турбувалася про неї. Похованням баби теж займалася заявниця, а допомагав їй в цьому її батько.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, дослідивши представлені докази, суд дійшов висновку про підтвердження ними факту постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд задовольняє заяву в повному обсязі, оскільки встановлення даного факту породжуватиме для заявниці юридичні наслідки, від яких залежить її майнові права на спадщину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 разом із спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Третьякова І. В.