Справа № 545/4812/24
Провадження № 2/545/296/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Цибізової С. А.,

при секретарі Гречко Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики, обґрунтовуючи тим, що відповідно до Договору позики від 22.02.2022 відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1122200,00 грн. Отримані кошти відповідач зобов`язувався повернути до 01.11.2022. На сьогодні вказані кошти не повернуто, на претензії відповідач не реагує, уникає будь-яких контактів, при тому, що строк виконання зобов`язань давно настав.

Враховуючи викладене просить стягунти із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 1122200,00 грн. та понесені судові витрати.

У судове засідання позивач не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з положеннями ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином.

За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин, проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики від 22.02.2022 (а. с. 62).

Згідно п. 1 Договору, Позикодавець передав у тимчасову власність (надав позику) Позичальнику, а Позичальник прийняв у позику від Позикодавця, грошові кошти в сумі 1122200,00 (один міліон сто двадцять дві тисячі двісті) грн. та зобов`язується повернути Позикодавцеві, таку ж суму грошових коштів, але не пізніше ніж до 01.11.2022, або не пізніше 15 днів, з дня направлення рекомендованим листом письмової вимоги про повернення коштів за адресою вказаною у цьому договорі, у разі виявлення ознак неплатоспроможності позичальника (виявлення судових справ або відкритих виконавчих проваджень відносно позичальника, відчуження ним майна тощо).

В п. 2 Договору вказано, що сума позики, встановлена в п.1 даного договору отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.

Згідно з п. 7 Договору місцем його виконання є адреса проживання Позикодавця.

Відповідно до ч.8 ст.28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання, можуть пред`являтись за місцем його виконання.

Позивач ОСОБА_1 в рамках досудового врегулювання спору надіслав 17.04.2023 відповідачу ОСОБА_2 претензію від 11.04.2023 з вимогою повернути кошти, які були надані відповідно до договору позики від 22.02.2022 (а. с. 13).

В обумовлений строк, а саме до 01.11.2022, відповідач у добровільному порядку не виконав взяті на себе зобов`язання, отримані в борг гроші не повернув.

Суд вважає, що між позивачем і відповідачем, відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошових коштів.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц сформовано висновок, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики 22.02.2022, що містить предмет договору із зазначенням розміру переданих грошових коштів, зобов`язання відповідача повернути суму грошових коштів у визначений в договорі термін та підтвердження того, що він отримав кошти до моменту підписання договору в повному обсязі.

Наведене підтверджує наявність боргового зобов`язання у відповідача перед позивачем.

Натомість, доказів повернення позики у визначений договором термін, з боку відповідача, суду не надано.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем свої зобов`язання перед позивачем за договором позики у встановлений термін не виконано, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1122200,00грн. є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 9462, 10 грн.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9462, 10 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 22.02.2022 у сумі 1122200,00 (один мільйон сто двадцять дві тисячі двісті грн. 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 9462 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 10 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С. А. Цибізова