Справа № 204/7848/24
Провадження № 2-др/204/4/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

Іменем України

18лютого 2025року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря Корягіної Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі 204/7848/2024 за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «БрайтІнвестмент» (місце розташування за адресою: вул. Академіка Белелюбського, 54, оф. 402, м. Дніпро, 49019) до ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2024 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БрайтІнвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором №_CARD від 22.12.2018 в розмірі 64 498,15 грн., яка з складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 34000,00 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 30498,15 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

До суду від представника позивача адвоката Чміль Ю.В. , до ухвалення рішення у справі надійшла заява про розподіл судових витрат, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БрайтІнвестмент» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2024задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БрайтІнвестмент» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 64 498,15 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

01.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БрайтІнвестмент» та адвокатом Чміль Ю.В. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до акту про надання правової допомоги № 232 від 16.09.2024, вбачається що адвокатом Чміль Ю. була надана правнича допомога та відповідно до детального опису робіт встановлена фіксована сума за надані послуги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа клієнтом та ознайомлення з судовою практикою вартістю 3000,00 грн., складання позовної заяви та формування пакету документів для подачі до суду вартістю 4000,00 грн. Загальна вартість виконаних юридичних послуг складає 7000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Верховний Суд у своїй Постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

У свою чергу, будь-яких документів на підтвердження факту надання правової допомоги та понесених позивачем витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 суду надано не було, що унеможливлює встановити, що заявлені витрати були дійсно понесені позивачем у зв`язку із представництвом його інтересів у суді за даною цивільною справою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим заявлені витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 127,137, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву представника позивача адвоката Чміль Юлії Володимирівни про розподіл судових витрат по цивільній справі 204/17848/2024залишити без задоволення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.В.Чудопалова