Справа № 645/4030/23
Провадження № 2/645/64/25

Р І Ш Е Н Н Я
13 лютого 2025 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е. Є.,
за участі секретаря судового засідання Ятлової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Фрунзенського районного суду м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-
Позивач ОСОБА_4 , звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно: -автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; трикімнатну квартиру (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 2/3 частин трикімнатної квартири (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 662 грн. 40 коп. та витрати на виготовлення звітів з оцінки майна в розмірі 4 000 грн. 00 коп.
Одночасно, з пред`явленням даного позову, позивачем ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову та накласти заборону (арешт) на відчуження будь-яким способом на: автомобіль - SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; трикімнатну квартиру (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваль Олександра Юрійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.
04.09.2023 надійшла відповідь з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області щодо неможливості виконання вищевказаної ухвали, внаслідок перереєстрації транспортного засобу 22.06.2023 року за договором купівлі- продажу, укладеному в ТСЦ №635-2023-3892212 на іншу особу.
07.09.2023 надійшла відповідь з Департаменту реєстрації Харківської міської ради відповідно до якої неможливо виконати ухвалу суду, оскільки відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації обтяження заборони відчуження вищевказаного об`єкту нерухомого майна.
27.10.2023 та 30.10.2023 надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно: автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; трикімнатну квартиру (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 2/3 частин трикімнатної квартири (загальною площею 104,5 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 . Також просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу 6350/2023/3892212 від 22.06.2023 року автомобіля SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скасувати державну реєстрацію транспортного засобу та витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а також стягнути судові витрати.
Одночасно, з пред`явленням уточненого позову, позивачем ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову та накласти заборону (арешт) на відчуження будь-яким способом на автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
27.10.2023 представником позивача подана заява про витребування доказів по справі.
14.11.2023 надійшла відповідь з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області про надання копій витребуваних документів згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 року.
15.01.2024 від представника відповідача адвоката Ципліцького Д.О. надійшов відзив на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача адвокат Ципліцький Д.О., просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що 01.07.2019 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_3 . За вищевказаним договором купівлі-продажу Сафронова Наталі, як одноосібним власником, відповідно до положень Договору купівлі-продажу чоловік відповідачки - ОСОБА_9 погодився зі змістом Договору та відмовився у зв`язку з ним від будь-яких претензій до його сторін. Відповідачка була одноосібною власницею квартири за адресою АДРЕСА_3 , а позивач згідно з положеннями договору купівлі- продажу зазначеної квартири відмовився від будь-яких претензій у зв`язку з укладенням договору, то кошти, отриманні внаслідок вчинення правочину щодо відчуження нерухомого майна (квартири) за договором купівлі- продажу, є власністю відповідачки.
Представник відповідача зазначає, що Верховний Суд у постанові по справі № 546/912/16-ц від 24 січня 2020 р. вказав, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане. Та якщо заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.
23.01.2024 від представника позивача адвоката Коваля О.Ю. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді на відзив представник позивача наполягає на тому, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу і підлягає поділу між ними, вважає, що аргументи відповідача про те, що спірне майно на території України було придбано за її особисті кошти, одержані від продажу квартири в Ізраїлі не відповідають дійсності та зазначає, що спірне майно було придбане саме в інтересах сім`ї та з метою спільного проживання сторін на території України. Позивач не погоджується з твердженням відповідача, щодо придбання майна за її особисті кошти від продажу квартири в Ізраїлі , оскільки вона була також придбана сторонами в період перебування в шлюбі, а за законодавством Держави Ізраїль є спільною сумісною власністю подружжя. На підтвердження вказаного 12.02.2024 від представника позивача адвоката Коваль О.Ю. надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів, а саме Висновок спеціаліста від 31.01.2024 року щодо аналізу шлюбних та майнових відносин, які склались між позивачем та відповідачем з точки зору законодавства Держави Ізраїль.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.
15.07.2024 року до суду надано клопотання представника відповідача адвоката Ципліцького Д.О. про долучення до матеріалів справи копії паспорта громадянина рф ОСОБА_10 , копії договору про розподіл майна та розірвання шлюбу від 07.05.2015 року із нотаріальним засвідченим його перекладом. В розділі (Д) вказаного договору йде мова про порядок поділу спільного суміжного майна подружжя. В пункті 27 цього розділу зазначено, що сторони мають у спільному володінні квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . В п. 27 зазначено, що чоловік ( ОСОБА_11 ) зобов`язується передати дружині свою частку у квартирі на АДРЕСА_5 , а дружина зобов`язується передати свою частку у квартирі у районі Нахалат чоловіку у рамках взаєморозрахунку між двома сторонами. З викладеного вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 з 07.05.2015 року стала особистою приватною власністю ОСОБА_12 . За таких обставин, в момент її продажу 01.07.2019 року, незважаючи на перебування у шлюбі із ОСОБА_13 , вказана квартира не змінила свого статусу та залишалася особистою приватною власністю ОСОБА_14 . Таким чином, всі кошти, що були нею отримані від продажу зазначеної квартири, є також її особистою приватною власністю.
02.09.2024 адвокат Коваль О.Ю. подав клопотання про залучення письмових доказів та додаткові письмові пояснення в яких вказує, що в матеріалах прави відсутні докази одержання ОСОБА_2 грошових коштів від продажу квартири в Ізраїлі (а саме зарахування коштів на банківський рахунок) значна частина коштів була перерахована ОСОБА_2 на користь своєї матері. В матеріалах справи відсутні докази щодо подальшої долі цих коштів, а саме передачі їх ОСОБА_2 та використання для придбання спірного майна. Інша частина коштів була покладена ОСОБА_2 на свій банківський рахунок через значний проміжок часу від моменту продажу квартири, що не дає можливості пересвідчитись чи були чи були ці грошові кошти отримані ОСОБА_2 саме від продажу квартири в Ізраїлі чи джерело їх походження є іншим. З банківської виписки по рахунку ОСОБА_2 і вбачається, що грошові кошти було покладено на рахунок в березні 2020 року, тобто вже після придбання квартири, у зв`язку з чим, вказані кошти жодним чином не могли бути використані для придбання квартири. З банківської виписки по рахунку ОСОБА_2 вбачається, що грошові кошти неодноразово систематично знімались ОСОБА_2 невеликими частинами, що свідчи про те, що кошти могли витрачались ОСОБА_2 на поточні потреби, а не на здійснена дорогих покупок таких як автомобіль чи т.п. Від моменту отримання грошових коштів і до моменту придбання спірного майна минув значний проміжок часу, що не дає можливості пересвідчитись в тому, чи дійсно грошові кошти від продажу квартири в Ізраїлі було використано ОСОБА_2 для придбана спірного майна. При цьому представник позивача зазначає, що ОСОБА_9 також мав на особових банківських рахунках значні суми грошових коштів, що дозволяло йому приймати участь у придбанні спірного майна на рівні із ОСОБА_2
09.10.2024 року надав клопотання про долучення до матеріалів справи інформації по банківському рахунку ОСОБА_2 щодо здійснених переказів із засвідченим перекладом.
16.12.2024 року позивач ОСОБА_9 надав письмові пояснення, в яких зазначає, що твердження ОСОБА_15 , що вона ніби то ховала гроші від колишнього чоловіка на його банківських рахунках є брехнею, оскільки на той час жодних судів у неї з її колишнім чоловіком вже не було, а перерахунок нею деякої суми коштів на його користь було їхнім спільним рішенням, оскільки кошти також були спільними та зрештою все одно були витрачені на сім`ю .
17.12.2024 року представник позивача ОСОБА_16 надав додаткові письмові пояснення, в яких також зазначив, що надані ОСОБА_2 банківські документи про здійснення переказу коштів на користь ОСОБА_1 не спростовують презумцію спільності майна подружжя, а навпаки підтверджують їх.
11.02.2025 від представника позивача ОСОБА_16 надійшли заперечення на заяву відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просили уточнену позовну заяву, задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених в ній. В подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
В судовому засіданні відповідач та представник відповідача надали пояснення стосовно поданих відзиву та заперечень та просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, 16.07.2024 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заявлених позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судовим розглядом встановлено наступне.
Як вбачається з наданої копії паспорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_8 виданого 04.07.2021, який переведено з англійської мови на українську мову перекладачем ОСОБА_17 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В. 10.05.2023 № 5113 - він є громадянином Ізраїлю.
Сторони у судовому засіданні не заперечували того факту, що позивач на час розгляду справи проживає на території Держави Ізраїль.
В подальшому, Відповідач змінила прізвище ОСОБА_21 на прізвище ОСОБА_22 .
У шлюбі у сторін народився ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначено позивача ОСОБА_24 та відповідача ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_25 .
Крім того, 31.01.2020 р. у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис №165. (свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_10 від 31 січня 2020 року).
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.10.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовлено.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_26 про розірвання шлюбу задоволені та розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_26 , укладений 21.07.2017 року на території Грузії, Свідоцтво про укладення шлюбу № НОМЕР_9 від 21.07.2017 року, видане АРДС Тбіліський будинок укладення шлюбів № 2, актовий запис № 3.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу зареєстрованого 31.01.2020 р. у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №165 відмовлено.

20.01.2020 року ОСОБА_2 уклала Договір про наміри укласти договір купівлі- продажу квартири за адресою: АДРЕСА_6 . За вищевказаним договором ціна, за яку буде проданий об`єкт нерухомого майна складає 65 850,00 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят євро).

23.01.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_27 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) на квартиру АДРЕСА_7 , згідно договору №ФФБ-63-П/Г від 17 лютого 2017 року про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно додаткового договору № ДФФБ - 63-П/Г про внесення змін до Договору № ФФБ 63-П/Г від 17.02.2017 року про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_6 - сторони домовились про розірвання Договору № ФФБ-63-П/Г від 17.02.2017 року, та перерахування грошових коштів у сумі 1 312 384,00 гривень (один мільйон триста дванадцять тисяч триста вісімдесят чотири гривни 00 коп.) в рахунок виконання зобов`язань за Договором № ФФБ- ФФБ-118-П/Г від 23.01.2020 року; сторони визнають, що не мають жодних матеріальних, фінансових та будь-яких інших претензій одна до одної в зв`язку з розірванням Договору ФФБ-63-П/Г від 17.02.2017 року.

Згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № ФФБ 63-П/Г від 17 лютого 2017 р. укладеного між ОСОБА_27 , та ОСОБА_2 - Цедент ( ОСОБА_27 ) передає Цесіонарію ( ОСОБА_2 ) право вимоги на квартиру АДРЕСА_7 (далі Квартира) за Договором про участь у фонді фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_6 № ФФБ - 63-П/Г від 17 лютого 2017 р.

Відповідно до акту прийому-передачі квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_6 від 23.01.2020 року відбулася передача квартири АДРЕСА_8 за вищевказаною адресою ОСОБА_2 .

Заявою, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лучніковою Ю.В. від 23.01.2020, ОСОБА_27 засвідчив, що був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № ФФБ 63-П/Г від 17 лютого 2017 р. та матеріальних претензій до ОСОБА_2 він не має.

Заявою, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лучніковою Ю.В. від 23.01.2020, ОСОБА_28 , дружина ОСОБА_27 , засвідчила, що вона надала згоду на укладення ОСОБА_27 договору про відступлення права вимоги (цесії) за Договором № ФФБ 63-П/Г від 17 лютого 2017 р.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 198869898 від 04.02.2020 - квартира АДРЕСА_9 належить на праві власності ОСОБА_2 , державний реєстратор - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тимофєєва Олена Василівна. Підставою виникнення права власності є акт прийому передачі квартири в житловому будинку за адресою АДРЕСА_6 , виданий 23.01.2020, видавник: Товариство з додатковою відповідальністю «Житловабуд-2»/ ОСОБА_2 ; ВИТЯГ із списку Інвесторів (довірителів) Фонду фінансування будівництва об`єкта будівництва житлового комплексу за адресою АДРЕСА_6 …

Як вбачається зі звіту про оцінку майна трикімнатної квартири АДРЕСА_8 , загальною площею 104,5 кв.м., що належить ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_6 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності фізична особа підприємець ОСОБА_29 11.07.2023 ринкова вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_8 , загальною площею 104,5 кв.м., що належить ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_6 - 3 693 600 грн. 00 коп.

Згідно копії договору купівлі продажу № СШ00012768 від 17.04.2020 укладеного між ТОВ «Автомобільний Дом «Соллі-Плюс» та ОСОБА_2 , 17.04.2020 року відповідачка набула у власність за договором автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 за 984 522,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1932 від 24.04.2020.

Як вбачається зі звіту про оцінку майна колісного транспортного засобу SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_11 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності фізична особа підприємець ОСОБА_29 11.07.2023 ринкова вартість автомобіля складає 1169199,20 грн. з ПДВ.

Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Головного сервісного центру МВС від 25.08.2023 № 31/20/20-503 - накласти арешт шляхом заборони на відчуження будь-яким способом транспортного засобу Skoda Kodiaq, 2020 р.в., Vin-код НОМЕР_12 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належав на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса реєстрації : АДРЕСА_10 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; паспорт : НОМЕР_13 від 02.01.2020 року, орган, що видав 6321) не можливо, внаслідок переєстрації вказаного транспортного засобу 22.06.2023 року за договором купівлі- продажу, укладеного в ТСЦ №6350/2023/3892212 на іншу особу.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 24.09.2023 на запит адвоката Коваля Олександра Юрійовича - 22.06.2023 відбулась перереєстрація автомобіля SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 на нового власника по договору укладеному ТСЦ.

Згідно договору купівлі продажу 6350/2023/3892212 транспортного засобу від 22.06.2023 ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 транспортний засіб SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Як вбачається з наданих Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Харківській області Головного сервісного центру МВС засвідчених копій, що стали підставою 22.06.2023 року для перереєстрації транспортного засобу SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , перереєстрація автомобіля здійснена на підставі заяви ОСОБА_3 № від 22.06.2023.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22)).

Згідно наданого договору про розподіл майна та розірвання шлюбу, зареєстрованого Судом у сімейних справах м. Рішон-ле-Ціон від 07 травня 2015 року між ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , яка на той час мала прізвище ОСОБА_32 (дівоче прізвище - ОСОБА_21 ), який переведено з івриту на українську мову перекладачем ОСОБА_33 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. 08.07.2024 № 24969 - в розділі "Д" вказаного договору йде мова про порядок розподілу спільного сумісного майна подружжя. В п. 25 цього розділу зазначено, що сторони мають у спільному володінні квартиру за адресою: АДРЕСА_11 , яка зареєстрована як кадастрова ділянка 24 кадастрового кварталу 435 кадастрового масиву 3939, надалі - «квартира на АДРЕСА_5 ». В п. 25 цього розділу зазначено, що сторони мають рівні права на квартиру, яка будується у рамках нового проекту в АДРЕСА_12 , зареєстровану як кадастрова ділянка 28 кадастрового масиву 7375 відповідно до Плану 1/51/51/1 РІД, надалі - «квартира у районі Нахалат». В п. 27 зазначено, що 27. Чоловік зобов`язується передати дружині свою частку у квартирі на АДРЕСА_5 , а дружина зобов`язується передати свого часку у квартирі у районі Нахалат чоловіку у рамках взаєморозрахунку між двома Сторонами. В розділі «І» вказаного договору йде мова про взаєморозрахунки між Сторонами на підставі коштів, а саме п. 36 - Квартира у районі Нахалат, що знаходиться у спільному володінні Сторін, вартість якої становить 2 050 000 шек., переходить у власність чоловіка; п. 37 - квартира на АДРЕСА_5 , що знаходиться у спільному володінні Сторін, вартість якої становить 1 360 000 шек., переходить у власність дружини.

Судом досліджувались документи, які надані відповідачем у підтвердження своїх заперечень. Так, згідно копії договору купівлі продажу квартири укладеного та підписаного у м. Рішон Леціон 01.07.2019 року, який переведено з івриту на українську мову перекладачем ОСОБА_33 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко О.Л. 05.01.2024 № 223 - 21.07.2017 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_3 . Сума продажу квартири склала 1780000 шек. В договорі зазначено, що Відповідно до положень Договору купівлі-продажу чоловік відповідачки ОСОБА_9 погодився зі змістом Договору та відмовився у зв`язку з ним від будь-яких претензій до його сторін.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини 3 статті 61 СК України кореспондує частині 4 статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Тобто як вбачається з досліджених документів продаж квартири у Державі Ізраїль відбувся у липні 2019 року, а спірна квартира була придбана тільки 20 січня 2020 року.

Відповідач, як на доказ своїх заперечень, посилалась на той факт, що гроші від продажу квартири були переведені нею на ім`я її матері ОСОБА_3 . Як свідчать матеріали справи, відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_3 за період з 01.01.2019-31.01.2020, на рахунок ОСОБА_34 29.11.2019 відбулося безготівкове нарахування на рахунок # НОМЕР_14 # грошовий переказ у розмірі 189 949,50 (сто вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять євро 50 центів). Але матеріали справи не містять доказів, що саме за вказані кошти була придбана квартира, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами факт передачі коштів ОСОБА_3 відповідачу по справі вказаних коштів перед придбанням квартири АДРЕСА_7 .

Також, судом досліджувались виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 31.12.2020, згідно яких ОСОБА_2 поповнювала рахунок: 05.03.2020 року на суму 88 249,00 (вісімдесят вісім тисяч двісті сорок дев`ять євро), 20.03.2020 року на суму 30 024,00 (тридцять тисяч двадцять чотири євро). Суду не надано належних та допустимих доказів щодо походження вказаних коштів та не надано доказів того, що вказані кошти були особистою власністю ОСОБА_35 .

Твердження ОСОБА_2 у судовому засіданні про той факт, що вона з ОСОБА_36 фактично не перебувала у шлюбних відносинах, спростовується матеріалами справи, які свідчать про те, що сторони реєстрували шлюб вперше у Грузії, 21.07.2017 року, 23.10.2017 року у шлюбі народжується дитина, а також 31.01.2020 року, тобто після придбання спірної квартири, сторони ще раз реєструють шлюб на території України.

Оскільки презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя відповідачем ОСОБА_37 не спростовано, матеріали справи не містять належних доказів того, що спірне майно придбане за її особисті кошти, суд визнає квартиру АДРЕСА_7 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та у порядку поділу майна подружжя визнає право кожного з подружжя власності на 1/2 частину квартири.

Також спірним майном є автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

За обставинами встановленими вище, суд визнає факт придбання спірного автомобіля подружжям у період шлюбу, на яке розповсюджується право спільної сумісної власності .

Як зазначалось вище, згідно договору купівлі продажу 6350/2023/3892212 транспортного засобу від 22.06.2023 ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 транспортний засіб SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з пунктом 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Той самий юридичний зміст містить норма, викладена у статті 63 Сімейного кодексу України: «дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності».

Також, згідно з ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її. його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено ст..60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.2 ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним з подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

До засад цивільного законодавства, визначених ст..3 ЦК України, відноситься, зокрема, добросовісність.

У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників (ч.2 ст.369 ЦК України).

Укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого подружжя.

Верховний Суд України при розгляді аналогічних справ неодноразово робив висновок щодо такого застосування норм права (правові позиції у справах за №6-7цс15 від 08.04.15., №1622цс15 від 07.10.15., №6-1568цс15 від 21.10.2015., №6-1912цс15 від 27.01.16. та правовий висновок у справі за №6-1743цс16 від 05.07.2017.).

У судовому засіданні відповідач вказувала, що дійсно переоформила спірний автомобіль на свою мати без згоди позивача та на час розгляду справи машина перебуває у неї в користуванні.

Таким чином, позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу автомобіля марки, при його укладенні діяли недобросовісно, тобто що вони знали чи не могли не знати про те, що автомобіль належать подружжю на праві спільної сумісної власності, і що ОСОБА_38 не надавав згоди на продаж (відчуження) зазначеного автомобіля.

Відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя, визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним слід задовольнити та визнати договір купівлі - продажу автомобіля марки SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 укладеному в ТСЦ № 6350/2023/3892212 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 червня 2023 року недійсним та визнає автомобіль марки SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і частка кожного з подружжя становить по 1/2.

Також суд зазначає, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (частина перша статті 71 СК України).

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Під час поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

Оскільки сторони не прийшли до згоди про поділ неподільної речі автомобіля, не надали свою згоду на отримання грошової компенсації за належну кожному частку майна, суд визнає право спільної сумісної власності на автомобіль SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і частка кожного з подружжя становить по 1/2.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 24, 56-57, 60, 62-63, 69-72, 105, 110-112 СК України, ст. ст. 50, 52, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати договір купівлі - продажу автомобіля марки SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 укладеному в ТСЦ № 6350/2023/3892212 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 червня 2023 року - недійсним.

Визнати, що автомобіль марки SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і частка кожного з подружжя становить по 1/2.

Визнати за ОСОБА_5 у порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки SKODA KODIAQ, 2020 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати квартиру АДРЕСА_7 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_5 у порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7 .

Визнати за ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 11272 (одинадцять тисяч двісті сімдесят дві) грн. 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на виготовлення звітів у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо учасників справи:

позивач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_13 дата видачі 02.01.2020, орган, що видав 6321.

Повний текст судового рішення складено 24.02.2025.

Головуючий суддя -