Справа № 185/3325/24
Провадження № 2/185/267/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Припіченка В.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В :

КП «Павлоградтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у якому просило суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 93 401, 34 грн.; інфляційні втрати 5 293,76 грн.; 3% річних 1 480, 46 грн.; пеню 160, 50 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн.

У обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири АДРЕСА_1 . Однак, відповідачі оплату за спожиту теплову енергію фактично КП «Павлоградтеплоенерго» не проводили, у результаті чого за період з 01 січня 2002 року по 01 грудня 2024 року утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП «Павлоградтеплоенерго» у сумі 93 401, 34 грн. Станом на день подачі позову заборгованість не сплачена. Крім того, частиною першою ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір інфляційних витрат складає 5 293 грн. 76 коп., 3% річних складають 1 480 грн. 46 коп., розмір пені складає 160 грн. 09 коп.

Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін.

Від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Припіченка В.Ф. надійшов відзив на позов, де зазначив що між сторонами ніколи не укладався письмовий договір на постачання до квартири відповідачів теплової енергії, отже у відповідачів відсутній обов`язок щодо сплати за послуги теплопостачання. Вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, у зв`язку з чим заявляє про застосування позовної давності. Також зазначив, що квартира відповідачів не приватизована, основний квартиронаймач ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки квартира не є спадковим майном відповідачі не можуть нести солідарну відповідальність за частку боргу померлої ОСОБА_4 з 2005-2006 року відповідачі не користуються послугами позивача щодо теплопостачання у зв`язку з тим, що батареї були демонтовані працівниками ЖЕК № 1. З цього часу обігрів квартири здійснюється за допомогою електричних засобів обігріву. Таким чином відповідачі не зобов`язані сплачувати за послуги, які не отримують, що є підставою для відмови у позову.

Представником позивача надано додаткові письмові пояснення, де зазначив, що з 28.01.2021 року з відповідачами є укладеними публічні договори приєднання за формою, встановленою Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 року № 830. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За ч. 3 цієї статті дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіми житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Акт доданий до відзиву на позов складено та підписано особами, які не уповноважені на видачу відповідного акту. Отже акт не може бути належним доказом у справі. КП «Павлоградтеплоенерго» забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску лише до зовнішньої поверхні стіни будівлі. Обслуговування систем теплопостачання в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками). Враховуючи продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину та воєнного стану в Україні, звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії відбулось в межах строку позовної давності. Щодо нарахування неустойки(штрафів, пені) інфляційних нарахувань, процентів на рахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, Павлоградська міська територіальна громада не входить до переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що уклала шлюб і змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Позов не визнала, пояснила суду що батарей у квартирі немає, послуги теплопостачання вона не отримує у зв`язку з чим немає підстави для стягнення боргу.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник, кожен окремо позов не визнали, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.

Вислухав відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин.

Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 64, 67, 68 ЖК Української РСР наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Частиною першою статті 19 Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тож, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідачі є споживачами послуг центрального опалення, що надаються за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06 січня 2022 року уклала шлюб з ОСОБА_8 і тримала прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

У даному випадку між позивачем та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому зареєстровані відповідачі, надавалися житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, нарахування плати за які здійснювалися позивачем відповідно до тарифів, встановлених та затверджених рішеннями міської ради і постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

3 28.10.2021 року з відповідачами укладені публічні договори приєднання за формою, встановленою Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1022.

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно частиною третьою статті 9 Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Положеннями статті 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З наведеного вбачається наявність встановленого законом обов`язку відповідачів сплачувати за одержані комунальні послуги, оскільки вони зареєстровані у житловому приміщенні за адресою, де позивачем надаються послуг з постачання теплової енергії. Вказаний обов`язок поширюється на всіх осіб, що зареєстровані чи проживають за адресою надання послуг, є солідарним і його виконання може бути заявлене до будь-кого з солідарних боржників окремо чи до усіх разом.

Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі № 756/10344/14 (провадження №61-33329св18).

Однак, відповідачі оплату не проводили і станом на 01 лютого 2024 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 93 401 грн. 34 коп. Заборгованість за спожиту теплову енергію утворилася за період з 01 січня 2002 року по 01 лютого 2024 року, що підтверджується особовим рахунком відповідачів за № НОМЕР_2 .

У судовому засіданні відповідачі посилалися на те, що з 2005 року фактично не користувалися послугами теплопостачання у зв`язку з відсутністю батарей, про що надали Акт складений сусідами.

Однак даний акт складено та підписано особами, до повноважень яких не входить проведення обстеження житла, та які не уповноважені на видачу відповідного акту, отже акт не с належним та допустимим доказом.

Крім того, відповідно до пункту 6 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 830, виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам, до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі).

Тобто КП «Павлоградтеплоенерго» ПМР забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску лише до зовнішньої поверхні стіни будівлі.

Таким чином, КП «Павлоградтеплоенерго» ПМР виконує свої зобов`язання та забезпечує надання послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до пункту 5 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15.08.2018 року № 219, обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Згідно з пунктом 12 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, обов`язок щодо забезпечення готовності до надання послуги внутрішньобудинкових систем, що розташовані в будівлі (зокрема багатоквартирному будинку), приміщенні, споруді і призначені для надання послуги, покладається на власника такої будівлі (співвласників багатоквартирного будинку), приміщення, споруди, якщо зазначений обов`язок не покладено на управителя, виконавця за індивідуальним договором (із здійсненням обслуговування і проведенням поточного ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання) чи іншу особу відповідно до договору.

Крім того, відповідачами заявлено про застосування строку позовної давності за період з 01.01.2002 року по 15.03.2021 року.

Згідно із ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності у зв`язку зі спливом її строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності на вимогу про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2002 року по 28 лютого 2021 року.

На переконання суду, відповідачі будь-які дії, які б свідчили про визнання ними боргу не вчиняли. Питання про поновлення строку давності представником позивача заявлено не було.

Таким чином, солідарному стягненню з відповідачів підлягає заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 березня 2021 року по 01 лютого 2024 року в сумі 39 860, 63 грн. (відповідно до даних особистого рахунку 1-1Б6125037).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні статті 549 цього Кодексу.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: 1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Павлоград Дніпропетровської області, де проживають відповідачі та користуються послугами з теплопостачання, не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, можливі бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309.

Отже, нарахування, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України підлягають стягненню солідарно з відповідачів у межах заявлених позовних вимог за період з 01 березня 2021 по 23 лютого 2022 року включно та за період з 30 грудня 2023 року по 01 лютого 2024 року включно.

Підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних у період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року включно відсутні, у зв`язку з дією відповідної заборони нарахування та стягнення відповідних сум постановою КМУ від 05 березня 2022року № 206 у редакції, що діяла до 29 грудня 2023 року.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Період 1 (01.03.2021 - 23.02.2022): IIc (101,70:100) х (100,70 : 100) х101,30 : 100) х (100,20 : 100) х (100,10 :100) х (99,80:100) х (101,20: 100) х (100,90: 100) х (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.10668890

Інфляційне збільшення: 39 860, 63 х 1.10668890 39 860, 63 = 4 252 ,69 грн.

Період 2 (30.12.2023 01.02.2024): IІc (100,40:100) = 1.00400000

Інфляційне збільшення: 39 860, 63 х 1.00400000- 39 860, 63 = 159,44 грн.

Загальна сума інфляційних нарахувань за період з 01 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно та за період з 30 грудня 2023 року по 01 лютого 2024 року включно становить 4 252, 69 грн + 159, 44 грн = 4 412,13 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період 1 з 01.03.2021 23.02.2022.

39 860,63 х 3% х 360 : 365 : 100 = 1179, 44 грн.

Період 2 з 30.12.2023 до 01.02.2024 2 дні

39 860,63 х 3% х 2 : 365 :100 = 6, 55 грн.

З 01.01.2024 01.02.2024 32 дні

39 860, 63 х 3 % х 32 : 360 :100 = 104, 55 грн.

1025,21 грн. + 64,25 грн. = 111, 10 грн.

3 % річних за 2 періоди становить 1179, 44 + 111,10 = 1 290, 54 грн.

Пеня нарахована позивачем з 03 березня 2023 року по 01 лютого 2024 року включно в розмірі 160, 09 грн. в межах строку позовної давності.

Враховуючи викладене суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню а саме солідарному стягненню з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2021 року по 01.02.2024 року в розмірі 39 860, 63 грн.; інфляційних втрат за період з 01.03.2021 року по 23.02.2022 року та за період з 30.12.2023 року по 01.02.2024 року у розмірі 4 412, 13 грн.; 3 % річних з 01.03.2021 року по 23.02.2022 року та за період з 30.12.2023 року по 01.02.2024 року у розмірі 1 290, 54 грн.; пені за період 03.04.2023 року по 01.02.2024 року у розмірі 160, 09 грн.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 689, 92 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

Позов Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2021 року по 01.02.2024 року в розмірі 39 860, 63 грн.; інфляційні втрати за період з 01.03.2021 року по 23.02.2022 року та за період з 30.12.2023 року по 01.02.2024 року у розмірі 4 412, 13 грн.; 3 % річних з 01.03.2021 року по 23.02.2022 року та за період з 30.12.2023 року по 01.02.2024 року у розмірі 1 290, 54 грн.; пеню за період 03.04.2023 року по 01.02.2024 року у розмірі 160, 09 грн., а всього 45 723 (сорок п`ять тисяч сімсот двадцять три) гривні 39 копійок.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» судові витрати в розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» судові витрати в розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 92 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня її проголошення (складення).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго», , місцезнаходження: 51413, м. Павлоград, вул. Промислова,13.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована : АДРЕСА_2 .

Суддя С. Г. Юдіна