ПОСТАНОВА

іменем України

21 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 396/231/24

провадження № 22-ц/4809/211/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єльнікова Наталя Олександрівна,на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2024 рокуу складі судді Русіної А.А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»(далі по тексту ТОВ «Коллект Центр»)звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказувало, що 17 лютого 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» (далі по тексту ПАТ «Альфа Банк») та ОСОБА_1 шляхом підписання оферти на укладання договору про надання кредиту було укладено Кредитний договір №500827522, відповідно до якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 46101,55 грн, а відповідачка зобов`язалась повернути вказану суму та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 23,00 %. Банк свої зобов`язання за договором виконав. 17 травня 2021 року між ПАТ «Альфа Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Флексіс» (далі по тексту ТОВ «ФК «Флексіс») було укладено договір факторингу, за умовами якого ПАТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та Товаристом з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» згідно з договором №10-01/2023 про відступлення права вимоги за кредитним договором від 17 лютого 2020 року №500827522, який був укладений між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 .

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка станом на 09 січня 2024 року складає 73719,04 грн, з яких заборгованість за кредитом - 44109,68 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 28525,35 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 1084,01 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором від 17 лютого 2020 року №500827522, яка станом на 09.01.2024 року складає 73719,04 грн, з яких заборгованість за кредитом - 44109,68 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 28 525,35 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 1084,01 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єльнікова Наталя Олександрівна,подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр».

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 17 лютого 2020 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 шляхом підписання оферти на укладання договору про надання кредиту було укладено кредитний договір №500827522, відповідно до якого сторони погодили суму кредиту у розмірі 46101,55 грн, розмір процентної ставки - 23,00 % річних (тип ставки-фіксована), строк кредитування - 36 місяців, дату повернення кредиту - 18 лютого 2023 року . Також сторони погодили графік платежів, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (т.1 а.с.5,6).

Крім того, 17 лютого 2020 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було підписано договір про внесення змін і доповнень до Угоди про надання кредиту від 17 лютого 2020 року №500827522, паспорт споживчого кредиту, розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів (т.1 а.с.5 зворот - 6).

На виконання умов укладеного договору ОСОБА_1 отримала від ПАТ «Альфа-Банк» кредит у сумі 46101,55 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 17 лютого 2020 року №296918 (т.1 а.с.7).

Як убачається з виписки по особовим рахункам за період з 17.02.2020 о 17.05.2021 ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами (т.1 а.с.211-219).

17 травня 2021 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено договір факторингу, за умовами якого ПАТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 . Відповідно до п.2.1 вказаного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься у додатку до договору №1-1. Сторони погодили, що за фактом відступлення прав вимоги фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між клієнтом та боржниками, перелік яких міститься у додатку до договору №1-1, в силу чого до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, у тому числі, але не виключно, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (т.1 а.с.10-12).

Згідно з додатком 1-1 до договору факторингу від 17 травня 2021 року №2 ПАТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором від 17 травня 2021 року №500827522, загальна заборгованість згідно з договором складає 55902,36 грн, з яких 44109,68 грн - сума заборгованості за кредитом; 11792,68 грн - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.13).

18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 . Відповідно до п.2.1. вказаного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься у додатку №1-1 до договору. Сторони погодили, що за фактом відступлення прав вимоги фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між клієнтом та боржниками, перелік яких міститься у додатку №1-1 до договору, в силу чого до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, у тому числі, але не виключно, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (т.1 а.с.16-23).

Згідно з додатком 1-1 до договору факторингу від 18 травня 2021 року №2 ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором від 17 травня 2021 року №500827522, загальна заборгованість згідно з договором складає 55902,36 грн, з яких 44109,68 грн - сума заборгованості за кредитом; 11792,68 грн - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.20 зворот-22).

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» згідно з договором №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 17 лютого 2020 року №500827522, який був укладений між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 . Згідно з п.5.4. договору з моменту відступлення (передачі) первісним кредитором новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за договорами позики (кредитними договорами), у тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені первісним кредитором, за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (кредитних договорів) (т.1 а.с.24-29).

Як свідчить витяг з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року №10-01/2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 72635,03 грн, з яких 44109,68 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 28525,35 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами (т.1 а.с.27)

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, за кредитним договором від 17 травня 2021 року №500827522 станом на 09 січня 2024 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у сумі 73719,04 грн, з яких 44109,68 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 28525,35 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1084,01 грн сума заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги (т.1 а.с.9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції виходив з того, що встановленим є порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором від 17 травня 2021 року №500827522.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтями 205, 207 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст.634 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 лютого 2020 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №500827522 шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання кредиту, відповідно до якого сторони погодили суму кредиту - 46101,55 грн, розмір процентної ставки - 23,00 % річних (тип ставки-фіксована) та строк кредиту 36 місяців Також сторони погодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (т.1 а.с.5,6).

Виконання ПАТ «Альфа банк» умов договору підтверджується меморіальним ордером від 17 лютого 2020 року №296918, з якого убачається, що ПАТ «Альфа-банк» ОСОБА_1 були перераховані кошти у розмірі 46101,55 грн із призначенням платежу - надання кредиту за кредитним договором від 17 лютого 2020 року №500827522 (т.1 а.с.7)

З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що банком була надана уся інформація відповідачу, яка надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо підтвердження переходу до ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором від 17 лютого 2020 року №500827522.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 72635,03 грн, з яких 44109,68 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 28525,35 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами (т.1 а.с.27)

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, за кредитним договором від 17 травня 2021 року №500827522 у ОСОБА_1 станом на 09 січня 2024 року виникла заборгованість у сумі 73719,04 грн, з яких 44109,68 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 28525,35 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1084,01 грн сума заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги (т.1 а.с.9).

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що кредитний договір, договори факторингу, витяг з реєстру боржників, а також розрахунок заборгованості є доказами, що підтверджують наявність у відповідача заборгованості, оскільки дані докази досліджуються та оцінюються в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, зокрема первинним документом - випискою по рахунку за кредитною карткою.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 278/2177/15-ц від 17 грудня 2021 року.

З огляду на викладене вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за договором від 17 лютого 2020 року №500827522, а тому з неї на користь позивача слід стягнути заборгованість.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами та визначені судом на дотримання вимог співмірності, урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єльнікова Наталя Олександрівна,залишити без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко