ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 711/1570/24
Провадження № 22-ц/821/389/25
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Семенюк Ольга Григорівна,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: Кучер Юлія Вікторівна,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 - адвоката Кучер Юлії Вікторівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2024 року(ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В.в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст судового рішення складено 10 грудня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі.

Подана заява мотивована тим, що 13 березня 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 .

В шлюбі народилася дитина дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання спільної доньки в необхідному розмірі, тому вона вимушена звернутися до суду.

Також зазначила, що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї або осіб на утриманні не має, здійснює підприємницьку діяльність через ФОП.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 10 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2024 року позов - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи із 22.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць - допущено до негайного виконання.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідності їх часткового задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 09 січня 2025 року через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_2 адвокат Кучер Ю.В., вважаючи оскаржуване рішення прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 грудня 2024року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції, в порушення ч. 3 ст. 89 ЦПК України, не надав оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, не мотивував відхилення або врахування кожного доказу.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/003282013 від 02.04.2024 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Після припинення шлюбних відносин сторони почали проживати окремо, проте, дитина залишилась проживати з батьком, що підтверджується Актом про проживання від 08.04.2024.

Згідно довідки №89/01-11 від 10.04.2024, виданої Черкаським колегіумом «Берегиня» Черкаської міської ради, батько дитини підтримує контакт зі школою, спілкується з класним керівником, цікавиться успішністю доньки.

Згідно акту-характеристики від 14.04.2024 ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року.

Судом не було взято до уваги вказані обставини та не було надано оцінку письмовим доказам, що свідчить про неповноту судового розгляду та необгрунтованість ухваленого рішення .

Також судом не було з`ясовано, де та з ким фактично проживає дитина, хто з батьків безпосередньо несе витрати на її утримання, тощо.

Вказує, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Одержання аліментів на дитину тим з батьків, з яким дитина не проживає, не відповідає її інтересам і не забезпечує розпорядження аліментами виключно за цільовим призначенням.

Посилається на те, що позивачем не було надано під час розгляду справи жодних достатніх, належних та допустимих доказів того, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Крім того, судом першої інстанції, в порушення норм цивільного процесуального законодавства, було проігноровано клопотання про проведення опитування дитини та відкладення судового засідання у зв`язку із її хворобою, ухвалено судове рішення 05.12.2024 за відсутності відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 05 лютого 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Семенюк О.Г., вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що грунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, при правильному застосуванні судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та відсутності порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, просила повністю відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони відповідача, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.03.2015 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 206, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади, по АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 з 30.09.1993 та ОСОБА_3 з 12.07.2021.

Згідно Акту про проживання з 01.01.2024 по 12.03.2024 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 від 08.04.2024, складеного на підставі свідчень мешканців будинку вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала разом з батьком вдвох за вказаною адресою після початку процесу по розлученню сторін і зміни місця проживання її матері.

Згідно довідки №91/01-11 від 10.04.2024, виданої Черкаським колегіумом «Берегиня» Черкаської міської ради, вбачається, що батько дитини ОСОБА_2 підтримує контакт зі школою, спілкується із класним керівником, цікавиться успішністю доньки.

Також в матеріалах справи міститься заява до служби у справах дітей від ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та надані пояснення від 15.04.2024.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції врахував обов`язок обох батьків утримувати дитину, відсутність у відповідача сталого доходу, а також не подання позивачем інших доказів на підтвердження заявлених вимог, у зв`язку із чим дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 грн щомісячно, починаючи з 22.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції, в порушення ч. 3 ст. 89 ЦПК України, не надав оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, не мотивував відхилення або врахування кожного доказу, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, врахував норми матеріального права, правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку поданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Є необгрунтованими посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом не було з`ясовано факту, де та з ким фактично проживає дитина, хто з батьків безпосередньо несе витрати на її утримання, оскільки вказані посилання спростовуються наявними матеріалами справи, з яких вбачається, що донька сторін проживає разом з позивачем; у відзиві на позовну заяву сам відповідач зазначає, що з березня 2024 року дитина сторін проживає разом з позивачем; з акту від 08.04.2024 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала разом з батьком в АДРЕСА_1 . після початку процесу по розлученню сторін; із заяви та пояснення від 15.04.2024, які були подані відповідачем до Служби у справах дітей для визначення місця проживання дитини з відповідачем та зустрічному позові про визначення місця проживання дитини, в яких ОСОБА_2 зазначає, що 16 травня 2024 року Службою у справах дітей Черкаської міської ради прийнято рішення №220, яким визначено місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 разом із матір`ю.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що стороною відповідача ні в суді першої інстанції, ні при перегляді справи в суді апеляційній інстанції не заперечується факт не надання матеріальної допомоги на утримання доньки сторін.

Докази, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, щодо проживання доньки з відповідачем, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки витяг з реєстру територіальної громади, по АДРЕСА_1 ,з якого вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 з 30.09.1993, та ОСОБА_3 з 12.07.2021, лише свідчить про місце реєстрації неповнолітньої особи, проте, не підтверджує обставини, про які вказує відповідач, тобто про фактичне проживання дитини разом із ним.

Довідка №89/01-11 від 10.04.2024, видана Черкаським колегіумом «Берегиня» Черкаської міської ради, згідно якої батько дитини підтримує контакт зі школою, спілкується з класним керівником, цікавиться успішністю доньки, не є належним доказом на підтвердження факту проживання дитини з відповідачем та утримання ним дитини, а свідчить про належне виконання батьком своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають у ігноруванні клопотання про проведення опитування дитини та відкладення судового засідання у зв`язку із її хворобою та ухвалення судового рішення 05.12.2024 за відсутності відповідача, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції протокольною ухвалою від 05.12.2024 відмовив у задоволенні клопотання.

Колегія суддів вважає вірними такі висновки суду, оскільки згідно з статтею 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі, при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Предметом даного спору є стягнення аліментів на утримання дитини.

Із наведеного слідує, що судом не було допущено порушень норм процесуального права щодо вирішення клопотання, оскільки клопотання сторони відповідача про опитування дитини було розглянуте і, за відсутності підстав, в його задоволенні було відмовлено.

Щодо ухвалення судового рішення за відсутності відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, представником відповідача у даній справі є адвокат Кучер Ю.В.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви представник відповідача ОСОБА_5 отримала 04.04.2024.

19.04.2024 засобами поштового зв`язку адвокат Кучер Ю.В. подала до суду відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 22.04.2024.

13.08.2024 адвокат Кучер Ю.В. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, який ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2024 року повернуто ОСОБА_2 .

Крім того, представник відповідача - адвокат Кучер Ю.В. в судові засідання, призначені на 09.05.2024 о11:30 год, 23.07.2024 о 10:00 год не з`явилась та нею були подані заяви від 09.05.2024 та від 23.07.2024 про перенесення судових засідань з різних причин.

Судове засідання, призначене на 14.08.2024 о 8:45 год представник відповідача Кучер Ю.В. за заявою від 13.08.2024 просила проводити без її участі.

В судовому засіданні, призначеному на 29.08.2024 о 12:30 год, представник відповідача адвокат Кучер Ю.В. була присутня, що підтверджується протоколом судового засідання від 29.08.2024 та була належним чином повідомлена про відкладення розгляду справи на 19.09.2024 на 11:30 год.

19.09.2024 адвокат Кучер Ю.В. через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.

Судове засідання, призначене на 19.09.2024 не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, і розгляд справи відкладено на 24.10.2024 на 15:30 год, що підтверджується протоколом судового засідання від 19.09.2024.

24.10.2024 адвокатом Кучер Ю.В. через систему «Електронний суд» подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з наміром сторін мирного врегулювання спору.

24.10.2024 та 15.11.2024 судові засідання не відбулися у зв`язку з неявкою сторін і судове засідання відкладено на 05.12.2024 на 9:30, про що повідомлено сторони.

05.12.2024 представник відповідача - адвокат Кучер Ю.В. через систему «Електронний суд» подала клопотання про опитування дитини, в якому просила суд, зокрема, відкласти судове засідання у зв`язку з хворобою дитини.

Із наведеного слідує, що сторона відповідача, зокрема представник відповідача адвокат Кучер Ю.В., була належним чином повідомлена про розгляд справи, призначений на 05.12.2024, проте в судове засідання не з`явилась і не повідомила суду причини не явки, хвороба дитини учасників справи, не є поважною причиною для відсутності належним чином повідомленого представника відповідача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив процесуальний порядок при розгляді даної справи.

Разом з тим, як вірно роз`яснено судом першої інстанції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кучер Юлії Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді: Л.І. Василенко

О.М. Новіков