Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
20.02.2025 394/15/25

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Краснопольська Л.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із позовом про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що зазначена заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований приписами Цивільного процесуального кодексу України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Окрім того, відповідно до п. 11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі враховуючи, що заяву подано без додержання вимог, викладених ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення заявнику ухвали.

Вирішуючи питання про прийняття зазначеної справи до свого провадження після заявленого самовідводу суддею Запорожцем О.М., оскільки, після відкриття провадження у справі ОСОБА_3 встановлено, що позовна заява по справі оформлена з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України відповідно до вимог ч. 11 ст. 187 ЦПК України її необхідно залишити без руху.

Так, позивачем сплачено судовий збір за одну позовну вимогу (визначення місця проживання дитини 1211,20 грн.), а з позову випливає, що таких вимог дві, а саме: 1) визначення місця проживання дитини; 2) встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини батьком.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Такий висновок зробила об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 758/5118/21.

Таким чином, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком є самостійною окремою вимогою, що відноситься до справ про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору встановлена розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Отже, позивачу необхідно доплатити судовий збір ще за одну вимогу.

Також, у відповідності ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 3 даної статті визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Дитині, щодо якої позивач бажає встановити факт самостійного утримання та виховання, а також визначити місце проживання, виповнилось 14 років. В результаті чого дитина сама може визначити своє місце проживання, тому позивач не навів аргументів того чому він звертається до суду з такою вимогою.

Відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до п.1 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом із тим, в порушення вимог наведеної норми, позивач не вказав мету встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання дитини, зазначивши, що сину буде краще проживати з ним. Проте, таке формулювання мети подання заяви є незрозумілим, чому саме дитині буде краще, які саме права дитини та позивача підлягають захисту та яке матиме значення для охорони прав, свобод та інтересів цих осіб підтвердження наявності такого юридичного факту в судовому порядку.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, не конкретизовано для виникнення якого саме права позивача (а не дитини) потрібно встановити факт самостійного утримання дитини. Тобто, позивачем не наведено у заяві обґрунтування, для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів необхідно, щоб суд встановив відповідний факт.

При цьому, від визначення мети залежить коло осіб, права і обов`язки яких можуть зачіпатися за наслідками розгляду справи судом. Це коло визначається взаємовідносинами із позивачем у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки.

При визначенні кола осіб у встановленні факту, що має юридичне значення, слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факт, що підлягає встановленню, може вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких позивач буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Залежно від мети встановлення факту сторонами можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування у справах про встановлення факту, наявність якого необхідна для вирішення питання страхових виплат тощо (п.п.5, 8 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення").

Зокрема, позивачем не зазначено сторонами всіх тих осіб, кому згідно доводів заяви позивач має намір подавати рішення про встановлення даного факту в разі задоволення його вимог. Так, зазначено лише Орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, проте, відсутній висновок компетентного органу щодо можливого утримання та виховання неповнолітньої дитини позивачем.

Крім того, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Оскільки на підставі можливого рішення суду у даній справі про встановлення юридичного факту, позивач буде мати підстави звернутися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на обліку в якому він перебуває, з метою отримання відстрочки від призову на військову службу, тому рішення у справі може вплинути на обов`язки відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з оформлення такої відстрочки позивачу.

Проте, у заяві позивач не зазначає, в якому саме територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки він перебуває на обліку та не вказує його як сторону у справі.

Після визначення кола осіб і зазначення їхніх даних в позовній заяві позивачу також слід додати копії заяв з додатками для кожної із сторін.

Разом з тим, в заяві не зазначено та до неї не додано доказів самостійного утримання позивачем дитини, не вказано даних щодо працевлаштування та матеріального стану позивача, наявності нерухомості у нього, іншого доходу, даних про матеріальну можливість позивача утримувати дитину відсутні.

Також, до заяви надано ряд документів про місце проживання та реєстрації позивача, які не співпадають між собою. Так, в позовній заяві вказано місце реєстрації позивача АДРЕСА_1 , такі ж дані містить довідка-характеристика № 5327 від 26.12.2024 року і відповідна відмітка в паспорті заявника. Натомість акт обстеження умов проживання № 215 суперечить зазначеному вище, так як згідно нього було проведено обстеження за адресою АДРЕСА_2 . Тому, за вказаних обставин неможливо визначити, де саме проживає позивач.

Крім того, звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано жодних характеризуючих документів, даних про особу матері дитини, її майновий стан, роботу, та житлові умови, інше. Позивач лише зазначає, що вона перебуває за кордоном.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Згідно приписів ч. 1 ст. 185, ч.11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Слід зазначити, що згідно ч.13 ст.187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.За таких обставин, заява повинна бути залишена без руху для усунення названих недоліків шляхом подання заяви про усунення нижчезазначених недоліків.

Враховуючи вищевикладене, подана позовна заява підлягає залишенню без руху для виправлення недоліків з метою ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення згідно зі ст. 263 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12, 136, 175-187, 258-261, 285 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини - залишити без руху.

Запропонувати позивачу в п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали подати до суду:

- доплатити судовий збір ще за одну вимогу;

- вказати мету встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини;

- надати висновок компетентного органу щодо можливого утримання та виховання неповнолітньої дитини позивачем;

- визначитися з колом осіб, права і обов`язки яких можуть зачіпатися за наслідками розгляду справи та зазначити їх у новій редакції заяви;

- зазначити, в якому саме територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки позивач перебуває на обліку та вказати його як сторону у справі;

- після визначення кола осіб, додати копії заяв з додатками для кожної із сторін;

- вказати дані щодо працевлаштування та матеріального стану позивача, наявності нерухомості у нього, іншого доходу;

- надати довідки, які містять достовірну інформацію про місце реєстрації позивача.

- надати характеризуючі документи про особу матері дитини, її майновий стан, роботу, та житлові умови.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 285 цього Кодексу, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повернеться представнику заявника.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: