Справа № 490/462/25
н/п 2-о/490/132/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року місто Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою, в якій просив встановити факт самостійного виховання ним свого сина ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку, що дана справа не підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва з огляду на наступне.

Вказана заява з урахуванням заявлених вимог розглядається в порядку окремого провадження. Відповідно до ч.2 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені Розділом IV "Окреме провадження".

Так, згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 вказано місце свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , що не відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м.Миколаєва.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розгляд і вирішення справи неповноважним судом, зокрема внаслідок порушення правил визначення підвідомчості та підсудності, є підставою для скасування навіть правильного за суттю рішення суду.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень», застосування практики Європейського суду з прав людини, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

У відповідності до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч.1 ст.379 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції /підсудності/.

З огляду на вищевикладене та враховуючи зареєстроване місце проживання заявника, матеріали позовної заяви слід передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Керуючись ст. 27, 28, 31-32, 260-261, 353-354 ЦПК України,суддя,-

УХВАЛИЛА:

Матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова