Справа № 727/1980/25
Провадження № 2-о/727/125/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Літвінової О.Г.

присяжних Терентяк Н.М. Кален В.Є.

при секретарі Лещинська А.М.

представника психіатричної лікарні Фарбатюк Ю.С.

за участю прокурора Герман К.В.

захисника Чубрей В.В.

особи, по відношенні до якої розглядається заява ОСОБА_1

мати ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за заявою Генерального директора ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицької А.П. про госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний заклад в примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник Генеральний директор ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицька А.П. звернулась до суду з заявою про госпіталізацію у психіатричний заклад в примусовому порядку громадянки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була госпіталізована 12.02.2025 року о 20:35 год. в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня».

Після особистого огляду ОСОБА_1 лікар-психіатр БШМД №17- ОСОБА_3 у приймальному відділенні ЧОПЛ зробив висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, а саме гострий поліморфний психотичний розлад F23.1.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від працівників поліції та від матері ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 була оглянута також лікарем-психіатром ОСОБА_3 у приймальному відділенні ЧОПЛ о 20-35 год. 12.02.2025 року, яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар.

Крім того ОСОБА_1 була оглянута також комісією лікарів-психіатрів Чернівецької обласної психіатричної лікарні у складі медичного директора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (зав. 2-гим відділенням ) ОСОБА_6 (лікуючий лікар), які підтвердили наявність у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу та обґрунтованість рішення про примусову госпіталізацію та прийшли до висновку, що обстеження та лікування громадянки ОСОБА_1 можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Просять призначити ОСОБА_1 примусову госпіталізацію у психіатричний заклад Чернівецьку обласну психіатричну лікарню.

Представник Чернівецької обласної психіатричної лікарні в судовому засіданні заяву підтримала в повному об`ємі і підтвердила обставини, що в ній викладені.

Прокурор в судовому засіданні пояснила, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 обґрунтована та не заперечує проти задоволення.

ОСОБА_2 , допитана у судовому засіданні та пояснила, що донька страждає на психічне захворювання, а саме на гострий поліморфний психотичний розлад. Просила задовольнити заяву.

Захисник в судовому засіданні не заперечував, щодо задоволення заяви.

Заслухавши пояснення лікаря-психіатра Чернівецької обласної психіатричної лікарні , прокурора,законного представника, особи стосовно якої подано заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що факти, викладені в заяві, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, при цьому суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Відповідно до пункту 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи. У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому у примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу повинно розглядатися як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

12.02.2025 року ОСОБА_1 була госпіталізована до Чернівецької обласної психіатричної лікарні.

Підставою госпіталізації став висновок про наявність у неї тяжкого психічного розладу: гострий поліморфний психотичний розлад F23.1.

Після огляду комісією лікарів-психіатрів в складі медичного директора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (зав. 2-гим відділенням ) ОСОБА_6 (лікуючий лікар), встановлено у ОСОБА_1 психічні розлади за діагностичними критеріями: гострий поліморфний психотичний розлад F23.1, що обумовлює її небезпеку для себе й оточуючих та суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога і лікування можливе тільки в умовах психіатричного відділення .

За вищенаведених обставин та норм права суд вважає, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 для надання їй психіатричної допомоги підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 13, 14, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 339-342 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» Левицької А.П. про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1 - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» у примусовому порядку для надання їй психіатричної допомоги.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Г.Літвінова

Присяжні: Терентяк Н.М.,

Кален В.Є.