ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/611/25
номер провадження 2-н/695/30/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Черкасиенергозбут» звернулось із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 5959.92 грн., інфляційних втрат у розмірі 600.76 грн., 3% річних в розмірі 151.28 грн. та 396.90 грн. витрат на компенсацію за здійснення робіт з припинення електроживлення.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Вимоги заяви мотивовані тим, що за об`єктом побутового споживача АДРЕСА_1 02.01.2019р. відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_2 . За вказаною адресою зареєстрований та проживає ОСОБА_1 , який на думку заявника несе відповідальність з оплати житлово-комунальних послуг. За період з 01.07.2023 по 30.04.2024р. боржник спожив електричної енергії обсягом 2259 кВт на загальну суму 5959.92 грн., проте не здійснив повну оплату та має заборгованість за спожиту електричну енергію. Вимоги заявника про сплату боргу, які направлялися боржнику засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 проігнорував, а тому 01.05.2024р. електроживлення останньому було припинено.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі в тексті Закон) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Перелік житлово-комунальних послуг міститься в статті 5 наведеного Закону. Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 1 цієї статті до житлового комунальних послуг віднесено послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі в тексті Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, постачання електричної енергії це продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору.

Виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону).

Обов`язком споживача, в свою чергу, є, зокрема, здійснення оплати за надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами ( п. 5 ч.2 ст. 7 вказаного Закону).

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ТОВ «Черкасиенергозбут» заявлено вимоги про стягнення боргу за спожиту електроенергію з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних та про відшкодування витрат за припинення постачання електричної енергії.

Відповідно до п 7.12 Правил витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем, якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що витрат за припинення постачання електричної енергії не відносяться до житлово-комунальних послуг, а тому така вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Як встановлено ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Вказані вимоги про відшкодування витрат на здійснення робіт з припинення електроживлення є похідними від вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію.

Крім вказаного, заявником не надано доказів того, що домоволодіння, розташоване за адресою, по якій виник борг і за якою було відкрито особовий рахунок, належить на праві власності вказаному боржнику. Жодних доказів фактичного споживання електричної енергії боржником за вказаною адресою матеріали справи також не містять, як і не містять доказів фактичного проживання боржника за вказаною адресою.

Типовий договір, наданий заявником, суд не може визнати в цьому випадку, належним доказом, оскільки він складений не з боржником та не підтверджує факт споживання саме ним електричної енергії за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 3 ст.19ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на те, що суду не надані докази належності боржнику будинку, за яким нараховувалась заборгованість, інших доказів на підтвердження фактичного споживання боржником послуг стягувача за вказаний у заяві період, не можна дійти беззаперечного висновку про задоволення вимог заявника, тому суддя, враховуючи наявність вимог, які взагалі не можуть предметом розгляду в наказному провадженні, вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст.164 ЦПК України внесена сума судового збору стягувачу не повертається; у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплачена за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленого за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 165, 166, 259-261, 353,355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Л.В. Середа