Провадження № 2/466/1145/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретаря с/з Костюк В. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про анулювання заборгованості за послуги постачання гарячої води,-

в с т а н о в и в:

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про анулювання заборгованості за послуги постачання гарячої води, в якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії Відповідача щодо здійснення нарахування плати за послуги з постачання гарячої води по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за нормами споживання, а не на підставі поданих ним показів квартирного приладу обліку №138558, а саме: в сумі 2263,03 грн., а також суми перерахунку в сумі 5658,45 грн. незаконним; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахованої у серпні 2024 року, суми послуги постачання гарячої води у житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Особовий рахунок НОМЕР_1 , за нормами споживання, а не на підставі поданих ним показів квартирного приладу обліку № 138558, а саме: в сумі 2263,03 грн., а також суми перерахунку в сумі 5658,45 грн., розрахувавши її згідно із показниками приладу обліку лічильника гарячої води № 138558, встановленого у його квартирі та стягнути з відповідача судові витрати.

Стислий виклад позиції позивача.

Обґрунтування позивача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 08.10.2024, індексний номер 398236428.

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» здійснює надання послуг постачання теплової енергії та послуги постачання гарячої води у належну його житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Особовий рахунок НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що ним постійно належним чином і у встановлений строк здійснюється виконання договірних зобов`язань, зокрема в частині виконання обов`язку щодо оплати отриманих послуг. Нарахування оплати, зокрема, за постачання гарячої води здійснюється на підставі показів квартирного приладу обліку ГВ № 138558. Проте, за серпень 2024 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» провело нарахування за послуги постачання гарячої води за нормами споживання, а не на підставі поданих ним показників квартирного приладу обліку, а саме: в сумі 2263,03 грн. Окрім, нарахування за послуги постачання гарячої води за нормами споживання, Відповідачем також проведено перерахунок за серпень 2024 року в сумі 5658,45 грн. Загальна сума нарахувань за серпень 2024 року за нормами споживання та проведеного перерахунку становить 7921,48 грн. У повідомлені про оплату послуг не вказано жодної інформації про підстави нарахування за послуги постачання гарячої води за нормами споживання, а не на підставі поданих ним показів квартирного приладу обліку, а також про підстави проведення перерахунку. Також, відсутній розрахунок цих нарахованих сум для оплати.

Враховуючи очевидну безпідставність вищевказаних дій по нарахуванню і перерахунку за послуги постачання гарячої води, він звернувся до Відповідача в усній формі з вимогою про надання інформації щодо такого нарахування. Працівниками ЛМКП «Львівтеплоенерго» йому було повідомлено, що таке нарахування було проведено в зв`язку із тим, що ним не було проведено чергову повірку квартирного приладу обліку, а термін дії попередньої повірки закінчився.

В першу чергу позивач акцентує увагу суду, що його ніхто не повідомляв ні в усній, ні у письмовій формі про необхідність проведення повірки лічильника. Як вбачається із Повідомлення на оплату Відповідачем в графі «Наступна повірка» вказано: «01.01.2020». Таким чином, Відповідачем повідомлено Позивача в березні 2024 року про необхідність проведення повірки 01 січня 2020 року, тобто, більш ніж через 4 роки після закінчення вказаного періоду і проведення фактичної повірки лічильника. У Повідомленнях на оплату послуг за квітень 2024, травень 2024, червень 2024, липень 2024, серпень 2024 взагалі жодних відомостей у графі «Наступна повірка» не має. У повідомлення на оплату послуг за вересень 2024, надісланого йому Відповідачем в графі «Наступна повірка» вказано: «10.09.2028». На підставі аналізу вказаних Повідомлень на оплату послуг Відповідачем жодного разу не повідомлено про необхідність проведення чергової повірки, хоч достатньо для нього було вказати відповідні відомості у графі «Наступна повірка». Викладене свідчить про те, що саме незаконна бездіяльність Відповідача, а в подальшому такі ж незаконні дії Відповідача призвели до нарахування йому безпідставної заборгованості з плати за послуги з постачання гарячої води. Неправомірність бездіяльності та дій Відповідача полягає в порушенні: - приписів частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». відповідно до якої Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж. транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з єлектро- і газопостачання.

На думку Позивача Відповідач неправомірно своєчасно не повідомив його про закінчення строку міжповіркового інтервалу приладу обліку заводський номер 138558, який встановлено в належній йому квартирі, що в свою чергу свідчить про відсутність його вини у порушенні строку проведення планової повірки лічильника. У Відповідача відсутній будь який доказ виконання ним пункту 7. Порядку №474, зокрема підтвердження ознайомлення Позивача з такими повідомленнями, яке б містило в собі посилання на конкретний лічильник та дату закінчення міжповірного періоду, момент виникнення обов`язку з повірки лічильника, встановленого в його квартирі. Отже, несвоєчасне проведення періодичної повірки засобу обліку гарячої води - лічильника з вини Відповідача, встановленого у його квартирі, не є підставою для неврахування показників, оскільки невиконання Відповідачем, як виконавцем послуг, своїх обов`язків. покладених чинним законодавством України, не повинно мати негативних наслідків для нього, як споживача послуг. Резюмуючи викладене можна зробити однозначний висновок, що без надання підтверджень належного повідомлення його про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, лічильника гарячої води, який встановлений у його квартирі і невжиття заходів щодо його своєчасної повірки, дії ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування плати за послуги з постачання гарячої води за нормативами (нормами) споживання с неправомірними. За наявності засобу обліку теплової енергії оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

28 жовтня 2024 року, з метою досудового врегулювання спору із відповідачем, позивач звернувся із Претензією про анулювання заборгованості за послуги постачання гарячої води від 28 жовтня 2024 року до Відповідача, де заявив вимогу про здійснення перерахунку, нарахованої у серпні 2024 року, суми послуги постачання гарячої води у житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Особовий рахунок НОМЕР_1 . за нормами споживання, а не на підставі поданих ним показів квартирного приладу обліку, а саме: в сумі 2 263, 03 грн., а також суми перерахунку в сумі 5 658,45 грн., розрахувавши її згідно із показниками приладу обліку - лічильника гарячої води крильчатого, встановленого у його квартирі. Листом № 08-14692-11//24 від 19.11.2024 ЛМКП «Львівтеплоенерго» було повідомлено про відмову у задоволенні претензійних вимог в зв?язку із відсутністю підстав. Також, у цьому листі ЛМКП «Львівтеплоенерго» зазначило, що станом на 01 квітня 2024 року прилад обліку гарячої води у його квартирі не пройшов чергову метрологічну повірку, відповідно вказаний засіб обліку гарячої води знято з обліку, та квартира вважається такою, у якій відсутні лічильники гарячої води (безобліковою).

Звертає увагу суду, що жодного повідомлення про необхідність проведення чергової метрологічної повірки приладу обліку гарячої води Відповідачем не здійснено, жодного повідомлення про зняття з обліку лічильника Відповідачем не здійснено, жодного нарахування оплати за послуги гарячого водопостачання в період з квітня 2024 по липень 2024 року (включно) Відповідачем взагалі не здійснювалось (ні за нормами споживання, ні за показами лічильника).

Обґрунтування заперечень відповідача:

28 січня 2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» представник позивача Лозинська О. А. подала клопотання про продовження строку для надання відзиву.

12 лютого 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Лозинської О. А., у якому повністю заперечила позовні вимоги позивача, вважаючи їх безпідставними та незаконними. Відзив мотивує тим, що будинок Чигиринська 27 в тому числі і квартира АДРЕСА_2 приєднано до мережі централізованого водопостачання. Позивач отримує від відповідача належної якості послугу з постачання гарячої води, користується такою, скарг щодо якості послуги від позивача не надходило, відмови від надання такої теж. Квартира АДРЕСА_3 обладнана розподільчим приладом обліку гарячої води. Проте у квітні 2024 вказаний вузол обліку, у зв`язку із не проходженням метрологічної повірки, був знятий з абонентського обліку. Отже, при відсутності розподільних приладів обліку гарячої води або закінченні строку повірки засобу вимірювальної техніки, квартира вважається без обліковою. Отже за відсутності у будинку Чигиринська 27 комерційного приладу обліку гарячої води та за відсутності розподільчого приладу обліку гарячої води у квартирі АДРЕСА_3 нарахування позивачу було здійснено відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ІХ Методики розподілу зі змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358 якою визначено, що загальний обсяг спожитої гарячої води у будинку, не оснащеного вузлом обліку загального обсягу спожитої гарячої води, розраховується за формулою 4, наведеною у п. 3 розділу ІІ цієї Методики.

Згідно попередньої наданої до ЛМКП «Львівтеплоенерго» інформації у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано та проживає 4 особи. Позивачу проведено нарахування вартості теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи ГВП (грн/Гкал) та плату за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води (грн) (відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (розділ І ст. 4 п. 6) та Постанови КМУ №808 від 21.08.2019) за період з квітня 2024 по липень 2024 на суму 344,88 грн. Станом на 01.09.2024 з врахуванням оплат за період з квітня 2024 по серпень 2024 в сумі 208,05 грн., заборгованість за послугу з постачання гарячої води становить 7921,48 грн. (5658,45+2126,20+344,88-208,05).

ОСОБА_1 був обізнаний та повідомлений про сплив строку повірки його вузла розподільчого обліку за місяць до зняття його приладу розподільчого обліку гарячої води з абонентського обліку а саме в повідомленням на оплату послуг за січень 2024 року, за лютого 2024 року за березень 2024 року. Позивач неодноразово був повідомлений, про закінчення строку дії повірки його розподільчого приладу обліку гарячої води проте останній ігнорував дане повідомлення, унивав виконання свого обов`язку та не проводив повірку. Представник відповідача вважає дані вимога ОСОБА_1 є несумісними та суперечать одна одній, а відтак зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 не зрозуміло, яке саме порушене, невизнане або оспорюване право позивача підлягає судовому захисту. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

13.02.2025 року на адресу суду позивач ОСОБА_1 подав письмові пояснення, у яких вважає заперечення відповідача проти позову безпідставними, неправомірними та необґрунтованими. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 13.02.2025 на адресу суду подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» у судове засідання не з`явилася, 14.02.2025 на адресу суду подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 08.10.2024, індексний номер 398236428 позивач є власником житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» здійснює надання послуг постачання теплової енергії та послуги постачання гарячої води у належну житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Особовий рахунок НОМЕР_1 .

Нарахування оплати, зокрема, за постачання гарячої води здійснюється на підставі показів квартирного приладу обліку ГВ № 138558.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За змістом пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначаються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Згідно з визначеннями, які закріплені в статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузлом комерційного обліку визнається вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

В свою чергу, розподільним обліком комунальних послуг (далі - розподільний облік) є визначення за допомогою вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) та/або за встановленими правилами (методиками) у передбачених цим Законом випадках кількісних показників отриманої споживачем комунальної послуги, на підставі яких здійснюється розподіл показань вузла комерційного обліку між споживачами в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

За змістом частин першої, третьої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» У будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

У разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку.

Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика), якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Згідно п. 4 розділу І Методики № 315 (із змінами і доповненнями), «для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу».

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Методики, загальний обсяг спожитої гарячої води у будівлі/будинку складається в т.ч. з обсягу небалансу споживання гарячої води, що є різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку у будівлі/будинку, усі приміщення якої оснащені вузлами розподільного обліку.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої у будівлі/будинку гарячої води здійснюється відповідно до розділу IX цієї Методики.

Згідно пункту 2 розділу IX цієї Методики, обсяги небалансу гарячої води та обсяги спожитої гарячої води, визначені як сума показань вузлів розподільного обліку у будівлі/будинку, де усі приміщення споживачів, до яких постачається гаряча вода, оснащені вузлами розподільного обліку, розподіляються пропорційно до обсягу споживання.

Також ніщо не свідчить про те, що розподіл небалансу гарячої води проведено не пропорційно обсягів споживання.

Більше того, згідно пунктів 2, 3 розділу ХІІ Методики, у разі виявлення різниці в результаті уточнення показань вузла (вузлів) комерційного обліку, що визначає/визначають загальний обсяг спожитої відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку, перерозподіл проводиться пропорційно до обсягів спожитої відповідної комунальної послуги споживачами, розподілених у розрахунковому періоді, за який здійснюється перерозподіл.

В результаті уточнення показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії (на підставі звіряння їх показань, подання споживачем уточненої інформації, відновлення надання показань споживачами) визначається обсяг перерозподілу спожитої комунальної послуги між споживачами у будівлі/будинку, як різниця між сумою показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії до коригування та сумою показань таких засобів після коригування.

Вирахуваний таким чином обсяг коригування розподіляється між споживачами за принципом, що наведений у пункті 2 цього розділу.

Після здійснення перерозподілу розподіленого обсягу спожитої комунальної послуги виконавцем розподілу комунальної послуги проводиться перерахунок із окремим споживачем та з усіма споживачами будівлі/будинку.

Результати перерозподілу та перерахунку відображаються у рахунках споживачів у розрахунковому періоді, у якому здійснено перерозподіл.

Відповідно до пункту 15 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період.

Судом встановлено, що відповідач здійснив нарахування позивачу плати за послуги з постачання гарячої води за затвердженими нормативами згідно вимог пункту 15 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

В такому випадку позов в цілому слід визнати безпідставним і в його задоволенні необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати в силу вимог пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про анулювання заборгованості за послуги постачання гарячої води відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго", , місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.02.2025 року.

Суддя П. Т. Едер