Справа № 484/5795/24
Провадження № 2/145/253/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.

за участю:

секретаря судового засідання Кушко А.О.

позивача ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференції)

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Козятин Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,

третя особа: Перший ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: провулок Капон Бебюш, буд. 16, м.Первомайськ Первомайського району Миколаївської області,

про зменшення розміру аліментів та про скасування заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2024 до Тиврівського районного суду Вінницької області із Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області відповідно до ухвали від 28.10.2024 за підсудністю надійшла цивільна справа № 484/5795/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Тиврівський ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ), про зменшення розміру аліментів та про скасування заборгованості по аліментам.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2015 між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 в шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_3 . Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області поділено майно, яке було правом спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.03.2024 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2023 і до досягнення ним повноліття. Згідно виконавчого листа від 15.03.2024 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 07.12.2023 і до досягнення ним повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Тиврівського ВДВС у Вінницькому районі станом на 15.08.2024 сукупний розмір заборгованості по аліментам від грудня 2023 року по липень 2024 року складає 81430,06 грн., фактична сума стягнутих виконавцем аліментів становить 155845,44 грн, сума, яка повинна бути сплачена 237275,05 грн. Згідно довідки ОК-7 про доходи позивача за період з грудня 2023 року по липень 2024 року сума аліментів, яка повинна була бути сплачена складає 215708,68 грн. Згідно квитанцій про переказ коштів на сплату аліментів від 22.12.2023, від 15.01.2024, від 24.01.2024, від 10.02.2024, від 20.02.2024, від 11.03.2024, від 22.03.2024, від 27.03.2024, від 12.04.2024, від 28.04.2024 позивачем на рахунок відповідача добровільно сплачено грошові кошти в загальній сумі 86000 грн. Оскільки, відповідно до довідки про доходи ОК-7, позивач мав сплатити 215708,68 грн аліментів, а сплатив в сукупності 241845,44 грн (155845,44 грн стягнутих виконавцем, і 86000 грн, сплачених добровільно), просить суд звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 81430,06 грн.

Крім цього, позивач вказує, що з моменту винесення про стягнення з нього аліментів у нього відбулись зміни матеріального стану (відсутність офіційного заробітку, відсутність власного житла і необхідність сплачувати орендну плату за житло) та сімейного стану (реєстрація нового шлюбу, утримання нової родини та неповнолітніх членів родини, обов`язок утримання непрацездатних батьків). Так, позивач зазначає, що 19.03.2024 між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб. На даний момент, через відсутність власного житла, він проживає разом з новою дружиною та її дитиною від попереднього шлюбу, ОСОБА_5 , 2013 року народження, в орендованій квартирі, на оренду якої витрачає 3000 грн в місяць та 1800-2500 грн на сплату комунальних платежів. Він фактично матеріально забезпечує свою сім`ю, бере участь в утриманні та вихованні дитини дружини. Крім цього, позивач вказує що його матір, ОСОБА_6 , 1960 року народження, є особою пенсійного віку, яка по закону потребує його фінансової підтримки на лікування та проживання і окреме проживання не звільняє його від обов`язку утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Водночас, позивач зазначає, що дружина також повинна забезпечувати дитину. Під час розгляду справи дружина посилалась на те, що син проживає з нею, вона не працює, оскільки син хворіє, відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. Ці факти не відповідають дійсності, оскільки відповідач разом з дитиною проживають в будинку його матері і той факт, що відповідач не має змоги працевлаштуватись, бо весь час перебуває з сином, є безпідставним і зумовленим небажанням відповідачки брати участь в матеріальному забезпеченні спільної дитини. Просить суд врахувати те, що після розірвання шлюбу та розподілу майна з відповідачем у власності останньої залишились дві земельні ділянки площею по ,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. Також, після розірвання шлюбу відповідачка придбала автомобіль. Враховуючи викладені обставини, позивач просить суд зменшити аліменти і визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.12.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, якою встановлено строки учасникам справи для подання заяв по суті справи. Засідання суду із розгляду справи по суті призначено на 10.01.2025.

09.01.2025 на адресу суду з Тиврівського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) надійшов лист, у якому зазначено, що на виконанні Тиврівського відділу ДВС перебувало виконавче провадження АСВП 74601107, відкрите на підставі виконавчого листа № 145/2152/23, виданого 27.03.2024 Тиврівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 26.09.2024 державним виконавцем матеріали виконавчого провадження АСВП 74601107 було передано до Першого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) на підставі заяви боржника (а.с.91-92).

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.01.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перший ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) та виключено зі складу учасників справи Тиврівський ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ). Запропоновано третій особі надати свої пояснення щодо позову. Судове засідання призначено на 30.01.2025.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 30.01.2025 судове засідання відкладено на 13.02.2025 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення третьої особи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулось 13.02.2025, позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити з підстав, зазначених в позовній заяві, та на підставі поданих доказів. Додатково зазначив що заборгованість із сплати аліментів виникла в результаті того, що в період з грудня 2023 року по квітень 2024 року він добровільно сплачував аліменти в розмірі 1/4 розміру свого доходу, а рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку. Вказана ним у позові заборгованість є різницею між добровільно сплаченими ним коштами та розміром аліментів, присуджених судом.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначила що її син є дитиною з інвалідністю, за якою потрібен постійний сторонній догляд, у зв`язку з чим вона не має змоги працювати. Вона витрачає кошти, які отримує в якості аліментів, на утримання сина, реабілітаційні процедури із сином, додаткові зайняття тощо. Підтвердила, що заборгованість зі сплати аліментів виникла внаслідок різниці між добровільно сплаченими позивачем коштами та розміром аліментів, присуджених рішенням суду. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, Першого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час судового засідання повідомлений в установленому порядку, що підтверджено довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету, відповідно до якої ухвала про залучення їх в якості третьої особи доставлено 01.02.2025. Причин неявки суду не повідомив, пояснень щодо позову не надав.

Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, встановив такі фактичні обставини справи.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.01.2024 у справі № 145/2521/23 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.07.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1540 (а.с. 22-24).

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.03.2024 у справі № 145/109/24 поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Залишено у власності позивача земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, земельну ділянку площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, холодильник «Gorenje», у власності відповідача залишено автомобіль «Peugeot 308» (а.с. 28-30)

Заочним рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.03.2024 у справі № 145/2152/23 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2023 і до досягнення ним повноліття (а.с. 25-27).

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.06.2024 у справі № 145/2152/23 залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину (а.с. 31-33).

15.03.2024 на виконання рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.03.2024 у справі № 145/2152/23 Тиврівським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист (а.с. 34).

Відповідно до розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні № 74601107, сформованому 15.08.2024 державним виконавцем Тиврівського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Н.Г. Магдалюк, за боржником ОСОБА_1 рахується сукупний розмір заборгованості у розмірі 81430,06 грн (а.с. 51). Зокрема, зазначено за періодами:

- грудень 2023 року: розмір доходу 101977,81 грн, сума аліментів 50988,90 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем 0 грн;

- січень 2024 року: розмір доходу 40852,23 грн, сума аліментів 20426,12 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем 0 грн;

- лютий 2024 року: розмір доходу 51811,79 грн, сума аліментів 25905,90 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем 0 грн;

- березень 2024 року: розмір доходу 66077,31 грн, сума аліментів 33038,65 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем 71000 грн;

- квітень 2024 року: розмір доходу 44185,98 грн, сума аліментів 22092,99 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем 0 грн;

- травень 2024 року: розмір доходу 22261,79 грн, сума аліментів 11130,90 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем 11130,90 грн;

- червень 2024 року: розмір доходу 45774,69 грн, сума аліментів 22887,35 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем 22909,84 грн;

- липень 2024 року: розмір доходу 101654,38 грн, сума аліментів 50827,19 грн, сплачено боржником/стягнуто виконавцем 50827,19 грн.

Довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-7 доводяться розмір доходів ОСОБА_1 за період з грудня 2023 року по липень 2024 року (а.с. 52-56).

Згідно з платіжними інструкціями від 22.12.2023, від 15.01.2024, від 24.01.2024, від 10.02.2024, від 20.02.2024, від 11.03.2024, від 22.03.2024, від 27.03.2024, від 12.04.2024, від 28.04.2024 платником ОСОБА_1 на рахунок отримувача ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в загальній сумі 86356,05 грн із призначенням платежу «переказ власних коштів. аліменти» (а.с. 35-44).

Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 12.07.2024 № 198 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас та з 12.07.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 57).

Згідно із копією витягу № 1834 від 04.12.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ОСОБА_2 з 17.01.2020 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 62).

Згідно із копією витягу з реєстру Благодатенської територіальної громади № 2024/010489439 від 02.09.2024 ОСОБА_1 з 02.09.2024 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 19.03.2024 Миколаївським відділом ДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного МУМЮ (м. Одеса) зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , актовий запис № 116 (а.с. 19).

Згідно із копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якої є ОСОБА_8 (а.с. 21).

Надаючи правову оцінку дослідженим доказам з точки зору належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності наявних у справі доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального і процесуального права, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статей 76 - 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з положеннями статей 78 - 80 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку.

Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто, спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Також спосіб стягнення аліментів може бути змінений за рішенням суду, але за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, системний аналіз положень ст. 181 та 192 СК України дають можливість дійти висновку, що за позовом платника аліментів судом може бути зменшено розмір аліментів, визначений за рішенням суду. При цьому, якщо раніше рішенням суду визначено розмір аліментів у частці від доходу платника аліментів, то за позовом платника аліментів суд, залежно від доведених обставин справи, може зменшити таку частку від доходу, однак не може змінити спосіб стягнення аліментів на тверду грошову суму. Те ж стосується і ситуацій, коли раніше рішенням суду визначено спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яку суд, в залежності від обставин справи, може зменшити за позовом платника аліментів, однак не може при цьому змінити спосіб стягнення на частку від доходу платника аліментів.

Як вбачається із позовної заяви позивач просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів у розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходу щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 5000 грн щомісячно. Зазначена позовна вимога фактично є вимогою про зміну способу стягнення аліментів, яка відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України може бути заявлена лише одержувачем аліментів та не може бути заявлена платником аліментів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовної вимоги про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії. Особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу. На підставі заяви такої особи аліменти відраховуються із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, та в строки, визначені частиною другою цієї статті, і перераховуються особі, на користь якої присуджені аліменти, за її адресою або на рахунок, зазначений у заяві.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Частиною 1 статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Як вбачається із позовної заяви позивач не погоджується із сукупним розміром заборгованості із сплати аліментів, яка відповідно до розрахунку заборгованості Тиврівського ВДВС від 15.08.2024 становить 81430,06, оскільки ним добровільно сплачувались аліменти в період з 07.12.2023 до ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів.

При цьому із поданих позивачем документів, а також наданих в судовому засіданні пояснень позивача та відповідача, судом встановлено, що заборгованість, яка утворилась у позивача зі сплати аліментів, є різницею між добровільно сплаченими позивачем в якості аліментів коштами та розміром аліментів, які встановлено рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.03.2024, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2023 і до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як встановлено судом, рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області, яке набуло законної сили, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходу починаючи з 07.12.2023, при цьому позивачем в добровільному порядку сплачувались на користь відповідача грошові кошти в якості аліментів в період з грудня 2023 року по квітень 2024 року, однак сума добровільної оплати аліментів не відповідає розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Внаслідок різниці між добровільно сплаченими коштами та розміром аліментів, встановлених рішенням суду, за ним утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з грудня 2023 року по квітень 2024 року.

Враховуючи викладене, зважаючи на обов`язковість судових рішень, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування заборгованості зі сплати аліментів задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд встановив, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 2422,40 грн, що підтверджено квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівка від 04.12.2024 № 0.0..1 (а.с. 76).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог суму сплаченого судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зменшення розміру аліментів та про скасування заборгованості, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Козятин Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 ,

Третя особа: Перший ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: провулок Капон Бебюш, буд. 16, м.Первомайськ Первомайського району Миколаївської області,

Суддя Патраманський І. І.