Справа № 174/705/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Троцько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач який змінив назву з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5115917 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 20250 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

27.11.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 981 грн 11 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 3 дні (до 30.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

30.11.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1154 грн 25 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 3 дні (до 03.12.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

03.12.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1154 грн 25 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 3 дні (до 06.12.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

06.12.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1154 грн 25 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 3 дні (до 09.12.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

09.12.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1154 грн 25 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 3 дні (до 12.12.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

13.12.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1539 грн 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 3 дні (до 16.12.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

16.12.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснювала.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на той час, як фактором, було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Отже, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 18.04/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 48336,75 грн. Станом на 03.08.2023 року заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 20250 грн., сума процентів за користування кредитом - 28086,75 грн. всього 48336,75 грн.

Також позивач зазначив, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок інфляційних витрат, який здійснено за наступною формулою: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків та сума яких становить 10150,71 грн.:

за квітень 2022 р. = ((103,1 *48336,75):100) - 48336,75 = 1498,44 грн.;

за травень 2022 р. = ((102,7 *48336,75):100) - 48336,75 = 1305,09 грн.;

за червень 2022 р. = ((103,1 *48336,75):100) - 48336,75 = 1498,44 грн.;

за липень 2022 р. = ((100,7 *48336,75):100) - 48336,75 = 338,36 грн.;

за серпень 2022 р. = ((101,1 *48336,75):100) - 48336,75 = 531,7 грн.;

за вересень 2022 р. = ((101,9 *48336,75):100) - 48336,75 = 918,4 грн.;

за жовтень 2022 р. = ((102,5 *48336,75):100) - 48336,75 = 1208,42 грн.;

за листопад 2022 р. = ((100,7 *48336,75):100) - 48336,75 = 338,36 грн.;

за грудень 2022 р. = ((100,7 *48336,75):100) - 48336,75 = 338,36 грн.;

за січень 2023 р. = ((100,8 *48336,75):100) - 48336,75 = 386,69 грн.;

за лютий 2023 р. = ((100,7 *48336,75):100) - 48336,75 = 338,36 грн.;

за березень 2023 р. = ((101,5*48336,75):100) - 48336,75 = 725,05 грн.;

за квітень 2023 р. = ((100,2*48336,75):100) - 48336,75 = 96,67 грн.;

за травень 2023 р. = ((100,5*48336,75):100) - 48336,75 = 241,68 грн.;

за червень 2023 р. = ((100,8*48336,75):100 - 48336,75 = 386,69 грн.

Позивачем надано розрахунок 3-х % річних, який здійснено за наступною формулою: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення (з 17.03.2022 по 03.08.2023 = 504 календарних дні) та сума яких становить 2002,33 грн. (48336,75 грн. *3) : 100 : 365 * 504.

Таким чином, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20250 грн. - тіло кредиту та 28086,75 грн. - нараховані проценти, всього - 48336,75 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути інфляційні втрати в розмірі 10150,71 грн., три відсотки річних в розмірі 2002,33 грн., понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.08.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.09.2023 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що в листопаді 2021 року складні життєві обставини призвели до необхідності відповідача у грошах. Шляхом використання мережі інтернет, відповідачем було знайдено сайт https://creditplus.ua. З метою отримання більш детальної інформації про компанію та потенційну послугу - відповідач зареєструвалася на вказаному сайті, де споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обгрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

На головній сторінці сайту було зазначено про надання кредитів на умовах, що є набагато вигіднішими від умов інших фінансових установ або банків. Зокрема, пропонувалося надання кредиту під 0,01% в день, при цьому максимальний строк кредиту, який можна обрати становив до 30 днів.

В розділі «Умови кредитного продукту» зазначилося, що періодичність сплати процентів - від 3 до 30 днів (обирає споживач), а строк кредиту від 345 до 365 днів. Крім того, строк кредиту в 345-365 днів застосовується в разі обрання відповідної опції споживачем, хоча пропозиції обрати таку опцію сайт не містить.

Таким чином, відповідач дійсно взяла кошти але на умовах кредитування строком на три дні, вказану опцію вона обрала в розділі «строк платежу» який можна обрати від 3 до 30 днів. В розділі «як користуватися кредитом» на сайті зазначено, що саме споживач обирає опцію щодо строку кредитування. Будь-яких умов щодо права кредитора автоматично подовжувати строк кредиту на 90 днів сайт не містить. В розділі з найпоширенішими питаннями компанія також зазначає, що кредит надається на строк 3-30 днів. У вказаному розділі також зазначається що пролонгація кредиту здійснюється лише на підставі відповідної заявки позичальника. Таким чином, ознайомившись з умовами надання кредитів, що розміщено на сайті, відповідач заповнила заяву на отримання кредиту в безготівковій формі в розмірі 20 250, 00 грн. на три дні. Перед підписанням договору позичальник була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту та таблицею обрахунку його вартості, виходячи з того, що кредит надається на три дні, а не на 3+90 днів. Після заповнення форми, на телефон клієнта було надіслано СМС, яким заява була підписана. Лише після підписання заяви, на адресу клієнта надійшло посилання для ознайомлення з текстом вже підписаного договору.

Таким чином, 24.11.2021 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 5115917 про надання споживчого кредиту, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит, загальний розмір якого складає 20 250, 00 грн.

Згідно кредитного договору було погоджено істотні умови договору, а саме: сума кредиту 20 250, 00 грн (п. 1.3 Договору); строк кредиту - 3 днів (п. 1.4 Договору); процентна ставка: Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та Знижена процентна ставка 1, 615%, які нараховуються відповідно до умов Договору. Пунктом 1.8.1 було зазначено що орієнтована вартість кредиту за стандартною ставкою становить 21 404, 25 грн. Згідно п. 1.8.2 за зниженою ставкою становить 21 231,11 грн.

Таким чином, укладаючи договір, позичальник розуміла, що сума кредиту та відсотків не може перевищувати 21 404,25 грн. - в межах стандартної відсоткової ставки.

Пунктом 1.9 зазначається, що обчислення реальної річної ставки орієнтовної загальної вартості кредиту здійснюється в межах погодженого строку виконання споживачем зобов'язань за договором.

Вже після отримання позовної заяви та звернення до адвоката, споживач дізналася, що умови договору містять пункти щодо автопролонгації договору до 90-та днів, що фактично є видом відповідальності за порушення умов договору зі сторони позичальника. Вказані умови договору не були зазначені на сайті при оформлені кредиту. Вказані умови щодо зміну строків кредитування не можуть автоматично бути акцептовані зі сторони споживача.

В той же час, виходячи з змісту позовних вимог, кредитор (позивач), вважає, що має право автоматично подовжувати строк кредитування за кредитом та таким чином нараховувати строкові відсотки на підставі наступних пунктів договору, що зазначаються в наступному розділі відзиву про незаконність нарахування відсотків понад три дні.

Відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 981 грн 11 коп.

Відповідач не заперечує факт заповнення даних на сайті кредитора та факт отримання грошових кошті, проте заперечує щодо дій кредитора нараховувати відсотки протягом 90 додаткових дній в рамках пункту 4.3 договору, оскільки згоду на автопролонгацію кредиту позичальник не надавала. В той же момент кредитор не здійснив обрахунок реальної вартості кредиту у випадку автопролонгації кредиту на 90 днів, що вплинуло на вибір позичальника вказаної кредитної послуги.

Відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Матеріали справи не містять доказів того до між сторонами укладалася угода щодо подовження строку кредитування додатково на 90 днів.

Як вбачається з укладеного між сторонами кредитного договору № 5115917 - строк кредитування встановлено 3 днів, тобто до 27.11.2021 року і за спливом цього строку позичальник зобов`язалась повернути кредит за тілом кредиту в розмірі 20 250, 00 грн. та проценти в розмірі 1 154, 25 грн.

В той же час, Позивачем нараховано заборгованість по користування кредитом поза межами 3 денного строку кредитування. Так, у кредитодавця відсутні правомочності щодо стягнення процентів після припинення строку кредитування.

Як вже було зазначено раніше, всього Позивач хоче стягнути на свою користь з Відповідача за кредитним договором суму заборгованості в розмірі 48336,75 грн, інфляційні витрати - 10150, 71 грн, три відсотки річних - 2002, 33 грн.

Оскільки сума 48336,75 грн є незаконною, тому реальна сума заборгованості становить 20250,00 грн (за тіло кредиту) + та проценти в розмірі 1 154, 25 грн.

Враховуючи часткове погашення позичальником кредиту, дійсна сума заборгованості повинна становити: 20250+1154,25-981,11-1154,25-1154,25-1154,25-1154,25-1154,25= 14651,89 грн. У зв`язку із цим, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно перехідних положень Цивільного кодексу України, нарахування платежів згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, до яких входять інфляційні витрати та штрафи з моменту оголошення карантину та в зв'язку з воєнним станом - незаконно.

Окрім цього, відповідач, вважає, що судові витрати позивача в розмірі 10 000 грн. за подання позову є завищеними, оскільки справа є нескладною, шаблонною, справа розглядається в спрощеному позовному провадженні та належних доказів понесених судових витрат позивачем матеріали справи не містять.

Просить частково відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5115917 частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість в розмірі 14651,89 грн., а також стягнути з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу в розмірі 6000, 00 грн. за написання відзиву на позовну заяву (а.с. 163-177).

25.09.2023 року представником позивача надано відповідь на відзив, зазначено, що факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 60489,79 грн. беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. Відповідачу у даному випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляції цих нарахувань та процентів річних до повного виконання (а.с. 180-208).

30.11.2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі № 174/705/23.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 року провадження у цивільній справі зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 174/968/23 (п/с №2/174/289/2023) за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», третя особа - Національний банк України, про захист прав споживача.

14.01.2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача про поновлення провадження у справі у зв`язку із набранням законної сили рішенням. Також ним подано заяву про зміну назви позивача.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року задоволено клопотання представника позивача та поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Змінено назву позивача з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує, у відповіді на відзив просив суд задовольнити позовні вимоги у повному осбязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань до суду не надала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 5115917 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua.

Згідно з пунктом 1.3 договору сума кредиту складає 20 250 грн. 00 коп.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 3 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору.

Відповідно до пункту 1.5.1 договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день.

Згідно пункту 1.5.2. знижена процентна ставка складає 1,615 % в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.

Відповідно до пунктів 1.6 - 1.8.2 кредитного договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 84842,19% річних; за зниженою ставкою 31520,82 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 21 404,25 грн., за зниженою ставкою - 21 231,11 грн.

Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з пунктом п. 2.1. Договору (пункт 2.4 договору).

Згідно з пунктом 3.1. договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно з пунктами 4.3.1- 4.4 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2.2 - 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п. 4.3.2. споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пункті 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому пунктом 4.2 договору.

Згідно п. 4.4. вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в пункті 4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в пункті 4.3 договору - письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.2.1, 4.2.2, 4.2.4 кредитного договору порядок продовження строку кредиту за ініціативою споживача (далі - пролонгація): споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пункту 4.2.2. договору. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом. У випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в пункті 4.2.2 цього пункту договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті.

Згідно з пунктом 5.4 договору споживач зобов`язався у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штраф та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором.

Згідно з пунктом 10.6 кредитного договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ITC Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

24.11.2021 року о 12:21:16 ОСОБА_2 підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М104099 договір № 511917 про надання споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредиту, процентні ставки (а.с. 27-35).

До позовної заяви позивач долучив копію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція), набрання чинності 19.01.2020 року (а.с. 36-43).

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав їй кредит в сумі 20 250 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , № транзакції о 12:22, що підтверджується інформацією, наданою на адресу ТОВ «Авентус Україна» 04.05.2023 Вих. № 2635 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» згідно договору № 087/20-П від 08.07.2020 року (а.с. 52, 53).

ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, про що отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 870, виданого 28.02.2017 року (а.с. 55)

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5115917 від 24.11.2021 року, заборгованість ОСОБА_2 становить 20 250,00 грн. - тіло кредиту та 28 086,75 грн. - нараховані проценти, всього - 48 336,75 грн. (а.с. 14-26).

Між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого, клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с. 44-49).

Через електронний суд представником позивача подані докази сплати за договром факторингу, а саме: платіжна інструкція № 339 від 24.04.2023 року, платіжна інструкція № 340 від 24.04.2023 року, платіжна інструкція № 341 від 25.04.2023 року, платіжна інструкція № 343 від 26.04.2023 року, платіжна інструкція № 344 від 27.04.2023 року (а.с. 210-212).

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» 18.04.2023 року повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с. 71).

Також, представником позивача надано копії СМС-повідомлень, направлених відповідачу, щодо акцептування ТОВ «Авентус Україна» оферти відповідача про продовження строку користування кредитом та копію листа про повідомлення відповідача про заборгованість по кредитному договору станом на 16.12.2021 року (а.с. 215, 216).

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування товариства на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024 року, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 010062201 від 10.12.2024 року (а.с. 219, 222).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

За ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частинами першою та третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В процесі судового розгляду встановлено, що договір про надання споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем 24.11.2021 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Наданий розрахунок заборгованості (картка обліку) узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

Підписавши договір, позичальник погодилась на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо автопролонгації на 90 днів, що з врахуванням принципу свободи договору, визначеного ст.ст. 6, 627 ЦК України спростовує твердження про ненадання згоди на автопролонгацію договору. Відомостей про те, що відповідач намагалась відмовитись від договору матеріали справи не містять, крім того, в подальшому здійснювала часткову оплату, що нею також не заперечується. Умови договору, визначені пунктами 4.3., 4.3.1, 4.3.2 є чіткими та однозначними, не суперечать пункту 1.4.

Посилання у відзиві на положення ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» суд не приймає до уваги, оскільки ця норма не врегульовує спірні правовідносини, сторони не вносили зміни до договору, умова щодо автопролонгації договору була визначена на момент його укладення.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 20250,00 грн. - сума кредиту та 28086,75 грн. - сума процентів за користування кредитом, а вського 48336,75 грн.

Водночас, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, в позовній заяві позивач просить стягнути втрати від інфляції та 3% річних з грудня 2021 року по червень 2023 року, проте відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов'язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу.

Законом № 2120 також внесено зміни до розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» і доповнено його п. 6-1, який встановлює нові правила звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобов'язань за договором про споживчий кредит. Правилами також установлюється, що неустойка, штраф, пеня та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором підлягають списанню кредитодавцем.

ЗгідноУказу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02. 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжується і на даний час.

З урахуванням викладеного з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню інфляційні витрати за період з квітня 2022 року по червень 2023 року в сумі 10150,71 грн. згідно розрахунку позивача та 3 % річних за період з 17.03.2022 року по 03.08.2023 року в сумі 2002,33 грн. згідно розрахунку позивача.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу та судового збору слід зазначити наступне.

Представник відповідача вважає, що судові витрати позивача в розмірі 10 000 грн. за подання позову є завищеними, оскільки справа є нескладною, шаблонною, справа розглядається в спрощеному позовному провадженні, не вбачається, що адвокат отримав оплату саме по справі ОСОБА_2 . Фактично заявив клопотання про зменшення судових витрат.

Щодо стягнення 600,00 грн. за написання відзиву на позовну заяву, то доказів понесених відповідачем витрат до суду не надано, однак у відзиві зазначено, що в разі понесення додаткових судових витрат, відповідні докази та їх розрахунок будуть надані суду при розгляді справи, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2022 року, укладений між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., звіт про надання правової допомоги згідно з договором № 10/07-2023 від 10.07.2022 року, відповідно до якого надані такі види допомоги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складання позовної заяви та подання до суду позовної заяви на загальну вартість 10 000 грн. 00 коп., копію рахунку на оплату по замовленню № 736/02/08 від 02.08.2023 року на суму - 10 000 грн. 00 коп., копію платіжної інструкції № 814 від 02.08.2023 року про перерахування позивачем коштів адвокату Столітньому М.М. в сумі 10 000 грн. 00 коп., копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та позивачем, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 64-70).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 7 000,00 грн., так як розмір правничої допомоги в сумі 10 000,00 грн. є явно завищеним та необгрунтованим.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати у справі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог і судовий збір становить 1 715,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 5 593,63 грн.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 247, 262-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 48 336 (сорок вісім тисяч триста тридцять шість) грн. 75 коп.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 1 715,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 593,63 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ілюшик