Номер провадження: 22-ц/813/2747/25
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

учасники справи: стягувач - Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року, постановлену Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Ярема Х.С. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 02 липня 2024 року, виданого за заявою Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський»,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 у розмірі 12633,33 грн та судового збору в розмірі 302,80 грн.

02 липня 2024 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі № 522/10215/24 за заявою Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 12 633,33 грн. Вирішено питання про судовий збір.

27 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу, яку ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року повернуто без розгляду у зв`язку з не відповідністю заяви вимогам ст. 170 ЦПК України, а саме не наданням документа, що підтверджує сплату судового збору.

18 вересня 2024 року ОСОБА_1 повторно подав до суду заяву про скасування судового наказу від 02 липня 2024 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року повернуто ОСОБА_1 заяву про скасування судового наказу від 02 липня 2024 року, виданого за заявою Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський».

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для подання заяви про поновлення строку, встановленого для розгляду заяви про скасування судового наказу від 02 липня 2024 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси та скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року.

Вказує, що судовий наказ ОСОБА_1 отримав 14 серпня 2024 року. 26 серпня 2024 року звернувся з заявою про скасування судового наказу від 02 липня 2024 року, яка подана на 13-й день з дня отримання. 05 вересня 2024 року заяву повернуто через не сплату судового збору та роз`яснено заявнику, що повернення не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду. 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про скасування судового наказу, в якій вказав, що усунув недоліки та оплатив судовий збір. 08 жовтня 2024 року суд встановив, що згідно ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу. Хоча в матеріалах справи є перша заява ОСОБА_1 від 26 серпня 2024 року, яка подана у встановлений строк, згідно ст. 170 ЦПК України. Оскільки судді несвоєчасно прийняли ухвали по справі № 522/10215/24, вказане спричинило у подальшому збій у строках подачі заяв від ОСОБА_1 .

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу від 02 липня 2024 року, суд першої інстанції виходив із того, що заяву про скасування судового наказу подано після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті 170 ЦПК, заявник не просить поновити цей строк.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині п`ятій статті 170 ЦПК України встановлено, що до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Судом встановлено, що 02 липня 2024 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі № 522/10215/24 за заявою Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 12 633,33 грн (а.с. 17-18).

У заяві про скасування судового наказу, поданій 27 серпня 2024 року, ОСОБА_1 вказував, що отримав судовий наказ 14 серпня 2024 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року вказана заява повернута без розгляду через несплату заявником судового збору.

18 вересня 2024 року при зверненні до суду повторно із заявою про скасування судового наказу від 02 липня 2024 року, заявник не заявляв клопотання про поновлення строку на подання такої заяви з обґрунтуванням поважності причин його пропуску боржником ОСОБА_1 .

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Разом з тим вони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі "Устименко проти України").

Легітимними обмеженнями визнаються встановлені законодавчим органом вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Враховуючи викладене, оскільки заявник, звертаючись 18 вересня 2024 року до суду із заявою про скасування судового наказу, пропустив встановлений ч. 1 ст. 170 ЦПК України, не звертався до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу, а суд не має повноважень для поновлення такого строку з власної ініціативи, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу, як подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню.

Законодавець встановив саме такі наслідки пропуску заявником строку на звернення до суду із завою про скасування судового наказу.

Помилкові твердження скаржника ОСОБА_1 про те, що він вперше звернувся у межах передбаченого ч. 1 ст. 170 ЦПК України строку, не впливають на правильне вирішення судом процесуального питання щодо поданої ним заяви 18 вересня 2024 року, оскільки такі дії є самостійними із самостійними процесуальними наслідками.

Вказане може бути враховано судом як поважні причини для поновлення пропущеного процесуального строку, проте таке може вирішуватися лише із дотриманням прав усіх учасників справи і у передбачений законом спосіб.

Безпідставним є клопотання в апеляційній скарзі про поновлення судом апеляційної інстанції строку для подання заяви про скасування судового наказу, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення за доводами апеляційної скарги станом на час його ухвалення, натомість у розпорядженні суду першої інстанції вказане клопотання було відсутнє. Отже, таке має вирішувати відповідно до положення ч. 2 ст. 171 ЦПК України суд, що видав наказ, і у відповідній стадії.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 18 лютого 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

В.А. Коновалова