Справа № 502/2363/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом у якому посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . Після смерті батьків залишилося спадкове майно яке складається з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований АДРЕСА_1 . За життя батьки склали заповіти, відповідно до яких заповіли вказаний будинок позивачці. Позивачка спадщину після смерті батьків прийняла, проте оригінали правовстановлюючого документа на спадкове майно відсутні. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, подали заяву про розгляд справи без його учачсті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також свідоцтвами про народження, укладення шлюбу та про шлюб позивачки.

Після смерті батьків залишилося спадкове майно яке складається з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований АДРЕСА_1 , належне їм на праві власності по 1/2 часки кожному відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.04.2003, зареєстрованого в реєстрі за №1223.

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали заповіти від 06.07.2006, зареєстрованих в реєстрі за №4754 та 4755, якими заповіли вказаний будинок позивачу.

Спадкова справа після смерті батьків позивачки не заводилася, про що свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру.

Позивачка є спадкоємицею за заповітом, яка спадщину прийняла, оскільки проживала за однією адресою зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, що підтверджується актом обстеження по факту проживання особи від 22.01.2025, проте, зважаючи на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивачка спадщину після смерті батьків прийняла, є спадкоємцем за заповітом, вищевказане спадкове майно дійсно належало спадкодавцям.

Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 45,6 кв.м. та загальною площею 62,7 кв. м., літньої кухні літ. Б1, вбиральні літ. В, навісу літ. Г., надвірних споруд - № 1-3;І,в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Березніков