Провадження № 22-ц/802/242/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 в свої інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через свого представника адвоката Таргонія В. М. звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати як незаконну і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (повернення заяви позивачеві (заявникові)), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, ця справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 20 лютого 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду належить скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з таких мотивів.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2024 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подала до суду позов про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану від її імені представником адвокатом Таргонієм В. М., визнано неподаною та повернуто позивачу разом з матеріалами позову.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що її представник адвокат Таргоній В. М. на підтвердження своїх повноважень надав до суду лише ордер, однак, не додав до позовної заяви на підтвердження статусу адвоката відповідне посвідчення адвоката.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Згідно з пп. 18 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення`ЦПК України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням пп. 11 п. 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Частинами 3 і 4 ст. 131-2 Конституції України встановлено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до пп. 11 п. 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво іншої особи у судах першої інстанції відповідно до ст. 131-2 цієї Конституції з 01 січня 2019 року здійснюється виключно адвокатами.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Зазначене дає підстави вважати, що статус особи як адвоката може підтверджуватись свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідченням адвоката України.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, остання підписана особою, яка зазначена як представник позивача Таргонієм В. М.

На підтвердження своїх повноважень до позовної заяви останнім додано ордер на надання правової допомоги Павлюк С. І. від 16грудня 2024 року серія ВС № 1332677 з приміткою про відсутність обмежень на здійснення повноважень, в якому зазначено, що підставою його видачі є договір про надання правової допомоги від 24 липня 2024 року № СТ263/Д321393. До позовної заяви адвокатом Таргонієм В. М. також додано завірену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Наведене свідчить, що до позовної заяви було додано документи, що підтверджують статус представника позивача як адвоката, а саме: ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, які підтверджують його повноваження щодо представництва позивача у суді першої інстанції.

Однак, суд першої інстанції в порушення наведених правових норм, а також висновків, які містяться в ухвалі Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 360/3690/18, на яку суд сам посилався в оскаржуваній ухвалі та у якій зазначено, що статус особи як адвоката може підтверджуватись свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідченням адвоката України, за наявності підтверджуючих у цій справі документів щодо повноважень адвоката як представника, дійшов до неправильного висновку, що позовна заява підлягає поверненню, як така, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2024 року у цій справі скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: