Справа № 682/3010/24
Провадження № 2/682/146/2025
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
за участі секретаря судового засідання Захарчук С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі також - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 967,33 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 30.04.2019 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 839149 про надання споживчого кредиту, який було підписано ОСОБА_1 електронним підписом. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 позику в сумі 7 000 грн. строком на 30 днів. ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зазначило, що ТОВ «Авентус Україна» виконало умови договору, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7 000 грн, а позичальник в свою чергу не виконав умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 24 220,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитним договором №839149 від 12.04.2018 року в сумі 24 220 грн., яка складається з суми основного боргу 7 000 грн., суми боргу за процентами 3 780 грн., суми пені 10 080 грн., суми штрафів 3 3600 грн. Як зазначає позивач, саме така сума заборгованості існувала на дату укладення Договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № 839149 від 30.04.2019 року. ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» вказує, що Договір про надання фінансового кредиту № 8391479 від 30.04.2019 року був укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тобто на фінансовий номер телефону відповідачки був направлений одноразовий ідентифікатор, який був використаний для прийняття та підтвердження умов договору №839149. ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зазначило, що на даний час заборгованість відповідача становить 36 967, 33 грн., з яких заборгованість за кредитним договором № 839149 від 30.04.2019 року 24 220 грн., сума збитків з урахуванням 3 % річних 2 182,12 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 10 565,21 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Сторона позивача в позові до суду клопотала про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС».
Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 3-6, ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Судом встановлено, що 30.04.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 839149 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 184247, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки передбачені договором.
Сума кредиту (загальний розмір) складає 7000,00 гривень шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок, наданими відповідачкою кредитору з метою отримання кредиту.
Позика видана строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за цим договором. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за корстування позикою: знижена процентна ствака становить 0,90% від суми позики за кожен день користування позикою (328,50% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору; стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00 % річних). Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 цього договору. Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 127,00 % від суми позики (у процентному виразі) або 8 890,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за коритстування позикою 27,00% від суми позики (у процентному виразі) або 1 890,00 грн. (у грошовому виразі) (п.1.4 Договору). Сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюється згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (п.3.1 Договору). Нарахування процентів за договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного в п. 1.2 цього договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у графіку платежів. У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки. нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2, але за стандартною процентною ставкою. У разі порушення ОСОБА_1 строків виконання зобов`язань за договором: протягом пільгового періоду з 1 по 3 день прострочення виконання зобов`язань, нарахування процентів не здійснюється; з четвертого дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 дня прострочення. У випадку прострочення повернення суми позики, ОСОБА_2 зобов`язана сплатити товариству штраф, в розмірі 84,00 грн. за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань за договором. Граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення ОСОБА_1 зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% від суми, одержаної ОСОБА_1 за цим договором, і становить 3 500,00 грн.
Договір № 839149 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 184247. Позичальник також вказала свої паспортні дані, зареєстроване місце проживання, ідентифікаційний номер.
Товариство надало ОСОБА_1 кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів в сумі 7 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
Вказане також стверджується довідкою про ідентифікацію з якої вбачається, що 30.04.2019 подала до ТОВ «АВЕНТУС Україна» заявку на кредит. Отримала СМС-повідомлення з одноразовим паролем на мобільний номер телефону. В подальшому відбулось зарахування банківського переказу в сумі 7 000 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до положень ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
12 квітня 2018 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладений Договір факторингу № 1 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за плату права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» прийняло належні ТОВ «АВЕНТУС Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 24 від 21.08.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 839149 від 30.04.2019 р. на суму 10 780,00 грн з яких: 7 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3 780,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заборгованість відповідача за кредитним договором № 839149 від 30.04.2019 р. станом на 27.11.2024 року складає суму 36 967,33 грн., яка в свою чергу складається з: 24 220 грн. заборгованості за кредитним договором, 2182,12 грн. суми збитків з урахуванням 3% річних та 10 565,21 грн. суми збитків інфляціних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 36 967, 33 грн. за кредитним договором №839149 від 30.04.2019 року та судовий збір 2 422,40 грн.
У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, підтверджуються наданими копіями: договору про надання правничої допомоги №33 від 22.03.2024 р., додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги №33 від 22.03.2024 р., детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» щодо стягнення кредитної заборгованості.
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приймає до уваги викладене нижче.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Тому суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 76-80, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДР 38750239) 36 967, 33 грн. заборгованості за кредитним договором №839149 від 30.04.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДР 38750239), витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень та 3 000 гривень витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Маршал І. М.