ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16292/24

Провадження № 22-ц/820/224/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: представника апелянта адвоката Губара А.Л.,

представника позивача адвоката Афадєєва В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/16292/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Губаром Антоном Леонідовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року, у складі судді Карплюка О.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором купівлі-продажу обладнання від 03 листопада 2020 року в загальному розмірі 661424,15 грн, з яких: основний борг- 309544,20 грн, пеня - 323420,65 грн, три проценти річних 28459,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 листопада 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу обладнання, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язався передати у власність ОСОБА_1 обладнання, а саме: верстат з програмним керуванням по виробництву одноразових стаканів модель YQZB-16 (110 мл), верстат з програмним керуванням по виробництву одноразових стаканів модель YQZB-16 (250 мл), компресор ТМ 890 та визначили ціни, за якими покупець оплачує дане обладнання. Підтвердженням факту передачі продавцем обладнання покупцю є акт прийому-передачі обладнання від 03.11.2020, підписаний обома сторонами, а також письмова розписка ОСОБА_1 від 03.11.2020, згідно з якою він зобов`язується сплатити ОСОБА_2 кошти в розмірі 7760 доларів США у термін до 05 травня 2021 року. Вартість обладнання на день підписання даного договору складала 221160,00 грн. Оскільки, ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений договором купівлі-продажу обладнання від 03.11.2020 та не сплатив ОСОБА_2 кошти, станом на 27.05.2024 сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 309544,20 грн, що еквівалентно 7758 доларів США.

Пунктом 6.3 договору купівлі продажу передбачено, що у разі прострочення платежу покупцем він сплачує продавцю пеню у подвійному розмірі облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочки від суми простроченого платежу. Також, ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми. Тому, за період з 05.05.2021 по 27.05.2024 пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ становить 323420,65 грн; три проценти річних- 28459,30 грн.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, не сплатив вартість отриманого від позивача обладнання, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу всю наявну заборгованість, пеню та три проценти річних.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором купівлі-продажу обладнання в сумі 309544 грн 20 коп, пеню в сумі 323291 грн 15 коп та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 28444 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу обладнання, за умовами якого передбачено оплату вартості обладнання в доларах США згідно з курсом АТ КБ «Приватбанк» на день сплати, сплату пені у разі прострочення платежу покупцем в подвійному розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми платежу та три проценти річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зобов`язання за договором своєчасно відповідачем виконані не були, тому заборгованість по договору купівлі-продажу обладнання, пеня та три проценти річних від простроченої суми боргу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Губар А.Л., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_1 , просить рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 серпня 2024 року скасувати, справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту здійснення передачі та приймання товару за договором купівлі-продажу обладнання від 03.11.2020. Неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи позбавило його можливості надати свої заперечення стосовно позовних вимог, спростувати наданий розрахунок штрафних санкцій. Судом першої інстанції розглянуто справу без належного повідомлення відповідача, а повернуті до суду повістки без вручення її учаснику справи з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про належне повідомлення, що є підставою для скасування рішення суду. Апелянт зазначає про порушення територіальної юрисдикції (підсудності) даної справи, так як зареєстрованим місцем проживання відповідача є м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Зазначення в акті прийому-передачі обладнання від 03.11.2020 та у договорі купівлі-продажу «місто Хмельницький», може свідчити тільки про те, що дані документи було складено в м. Хмельницькому. Договір купівлі-продажу обладнання не містить зазначення місця його виконання та передбачає, що доставка обладнання на склад покупця здійснюється за його рахунок. Предметом позову є стягнення грошових коштів, а не спір щодо виконання умов договору купівлі продажу, тому дана справа не підсудна Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області. Апелянт вважає, що при розрахунку пені необхідно брати офіційний курс гривні відносно іноземної валюти на граничну дату виконання грошового зобов`язання, а не на дату пред`явлення позову. Вказує, що до позовної заяви не додано документів на підтвердження факту передачі, перевезення обладнання на склад покупця, а доданий акт прийому-передачі ніяким чином не засвідчує факт передачі обладнання продавцем покупцю, а лише констатує його ймовірну передачу в майбутньому.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 грудня 2024 апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 24 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , діючи в інтересах позивача ОСОБА_2 , вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зазначає, що посилання відповідача про його неналежне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи є безпідставними. Відповідач вказав у апеляційній скарзі таке ж своє зареєстроване місце проживання, яке зазначено у позові. Посилається на те, що належним місцем виконання зобов`язання по договору купівлі - продажу було місто Хмельницький, що випливає як з умов договору, так і з положень цивільного законодавства. Водночас будь-якого іншого місця виконання зобов`язань сторін у договорі не зазначено. Тому, позивачем обґрунтовано було визначено місце виконання договору - місто Хмельницький та правильно визначено підсудність даного спору Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області. Твердження відповідача про неправильний розрахунок штрафних санкцій (пені) з посиланням на норми господарського судочинства є безпідставними, так як договірні відносини виникли між двома фізичними особами, тому норми ГК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Відповідачем не надано іншого (альтернативного) розрахунку розміру штрафних санкцій за невиконання умов договору на спростування розрахунку, наведеного позивачем. Посилання апелянта на відсутність доказів на підтвердження факту передачі обладнання від продавця до покупця на підставі договору купівлі-продажу обладнання від 03.11.2020 спростовується актом приймання-передачі такого майна, який після його підписання сторонами є невід`ємною частиною договору та доказом передачі майна покупцю. Виконання позивачем свого обов`язку щодо передачі обладнання також підтверджується письмовою розпискою відповідача від 03.11.2020.

Представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Губар А.Л. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, наведених в ній.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Афадєєв В.В. в судовому засіданні зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Апелянт ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 03 листопада 2020 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу обладнання. Згідно із п.1.1 даного договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим договором, передати у власність покупцю обладнання, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим договором, прийняти та оплатити обладнання: верстат з програмним керуванням по виробництву одноразових стаканів модель YQZB-16 (110 мл); верстат з програмним керуванням по виробництву одноразових стаканів модель YQZB-16 (250 мл); компресор ТМ 890.

Розділом 3 договору визначено, що ціна обладнання на день підписання даного договору складає 221160,00 грн по курсу 28,5 грн UAN/USD. Ціна обладнання змінюється пропорційно середньому готівковому курсу UAN/USD. В розділі 4 сторони визначили порядок розрахунків та передбачили, що покупець зобов`язується сплачувати обладнання способом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця: до 05 грудня 2020 року 1293 доларів США; до 05 січня 2021 року 1293 доларів США; до 05 лютого 2021 року 1293 доларів США; до 05 березня 2021 року 1293 доларів США; до 05 квітня 2021 року 1293 доларів США; до 05 травня 2021 року 1293 доларів США.

Згідно із актом прийому-передачі обладнання від 03 листопада 2020 року, який є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу обладнання від 03.11.2020 визначено, що ОСОБА_2 (продавець) зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених цим актом передати у власність покупцю ОСОБА_1 обладнання: верстат з програмним керуванням по виробництву одноразових стаканів модель YQZB-16 (110 мл); верстат з програмним керуванням по виробництву одноразових стаканів модель YQZB-16 (250 мл); компресор ТМ 890(а.с. 6).

Відповідно до розписки від 03.11.2020 ОСОБА_1 зобов`язався сплатити ОСОБА_4 суму коштів в розмірі 7760 доларів США у термін до 5 травня 2021 року в рахунок оплати за придбане обладнання (а.с. 7).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи і взагалі не знав про перебування у провадженні суду даного позову, повідомлень від суду не отримував, про ухвалене рішення по суті позовних вимог дізнався після звернення його до примусового виконання і накладення арешту на його майно.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_4 до розгляду і відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Роз`яснено відповідачу право подати до суду відзив на позов в п`ятнадцяти денний строк з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження, а також заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду свої справи або обмежений у праві отримання у суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Згідно із ч. 3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду судового засідання встановлений ст. ст. 128, 130 ЦПК України, відповідно до яких належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, є зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

У матеріалах справи наявний поштовий конверт, адресований судом відповідачеві ОСОБА_1 , разом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернутий відділенням поштового зв`язку з відміткою пошти «за закінченням строку зберігання» (а.с.33).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, не взявши до уваги вимоги статті 128 ЦПК України, порушив право відповідача знати про розгляд справи в суді, позбавив його можливості подати відзив на позов або заперечити проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Зазначене порушення норм процесуального права, а саме ухвалення судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання по сплаті коштів за отримане обладнання відповідно до умов договору купівлі продажу від 03.11.2020, а тому на користь позивача підлягає сума заборгованості, а також пеня та три проценти річних за порушення зобов`язання. Однак, судом неправильно визначено розмір заборгованості, який підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За правилом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною першою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору, або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

За змістом статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Договір купівлі продажу обладнання від 03.11.2020, укладений між сторонами, не визнаний недійсним, не розірваний, а тому обов`язковий до виконання.

Судом встановлено, що позивач свій обов`язок з передачі відповідачу (покупцю) відповідного обладнання, яке є предметом договору купівлі продажу, виконав належним чином, однак відповідач ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі обов`язок, передбачений пунктом 4.1. договору купівлі-продажу обладнання та не сплатив кошти позивачу до 05 травня 2021 року.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Відповідно до розписки від 03.11.2020 сума коштів у розмірі 7760 доларів США повинна бути сплачена ОСОБА_1 до 05 травня 2021 року. Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проведення оплати за придбане обладнання. Тому, оскільки 05 травня 2021 року ОСОБА_1 зобов`язаний був повернути кошти по договору купівлі продажу обладнання ОСОБА_2 , то саме на цю дату повинен бути визначений розмір заборгованості в гривні.

Тому, станом на 05 травня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем ОСОБА_2 відповідно до умов договору купівлі продажу обладнання від 03.11.2020 становила 215152,61 грн, що еквівалентно по курсу НБУ 7760 доларів США.

Посилання апелянта на відсутність доказів підтвердження факту передачі йому обладнання ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу обладнання від 03.11.2020 спростовується актом приймання-передачі такого майна, який після його підписання сторонами є невід`ємною частиною договору та письмовою розпискою відповідача від 03.11.2020 про зобов`язання сплатити кошти за обладнання на користь позивача до 05.05.2021.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що сторони погодили істотні умови договору купівлі - продажу, позивачем передано відповідачу обладнання за договором купівлі-продажу обладнання від 03 листопада 2020 року, однак відповідачем невиконано взяті на себе зобов`язання щодо оплати вартості обладнання в обумовлені строки, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по зазначеному договору купівлі продажу. Однак суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості та штрафних санкцій.

Частиною першою статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 549, ч.1 ст.550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Пунктами 6.1., 6.3 договору купівлі продажу обладнання від 03 листопада 2020 року передбачено, що у випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього договору, сторона несе передбачену законом та цим договором відповідальність. У разі прострочення платежу покупцем останній сплачує продавцю пеню у подвійному розмірі облікової ставки Національного Банку України, встановленої на дійсний період розстрочки, за кожний день прострочки від суми простроченого платежу.

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми становить 19763,31 грн.(215 152,61x3%x970:365:100)+(215 152,61x3%x148:366:100).

Розмір пені у подвійному розмірі облікової ставки Національного Банку України становить 224709,19 грн., виходячи з наступного розрахунку.

- за період 06.05.2021 - 22.07.2021 розмір облікової ставки НБУ становить 7,50, тому розмір пені становить 6 896,67 грн ((215 152,61 x (2 x 7,50 : 365) x 78 днів):100);

- за період 23.07.2021 - 09.09.2021 розмір облікової ставки НБУ становить 8, тому розмір пені становить 4 621,36 грн ((215 152,61 x (2 x 8 : 365) x 49 днів):100);

- за період 10.09.2021 - 09.12.2021 розмір облікової ставки НБУ становить 8,50, тому розмір пені становить 9 118,93 грн ((215 152,61 x (2 x 8,50 : 365) x 91 днів):100);

- за період 10.12.2021 - 20.01.2022 розмір облікової ставки НБУ становить 9, тому розмір пені становить 4 456,31 грн ((215 152,61 x (2 x 9 : 365) x 42 днів):100);

- за період 21.01.2022 - 02.06.2022 розмір облікової ставки НБУ становить 10, тому розмір пені становить 15 679,61 грн ((215 152,61 x (2 x 10 : 365) x 133 днів):100);

- за період 03.06.2022 - 27.07.2023 розмір облікової ставки НБУ становить 25, тому розмір пені становить 123 786,43грн ((215 152,61 x (2 x 25: 365) x 420 днів):100);

- за період 28.07.2023 - 14.09.2023 розмір облікової ставки НБУ становить 22, тому розмір пені становить 12 708,74 грн ((215 152,61 x (2 x 22: 365) x 49 днів):100);

- за період 15.09.2023 - 26.10.2023 розмір облікової ставки НБУ становить 20, тому розмір пені становить 9 902,91грн ((215 152,61 x (2 x 20: 365) x 42 днів):100);

- за період 27.10.2023 - 14.12.2023 розмір облікової ставки НБУ становить 16, тому розмір пені становить 9 242,72 грн ((215 152,61 x (2 x 16 : 365) x 49 днів):100);

- за період 15.12.2023 - 31.12.2023 розмір облікової ставки НБУ становить 15, тому розмір пені становить 3 006,24 грн ((215 152,61 x (2 x 15 : 365) x 17 днів):100);

- за період 01.01.2024 - 14.03.2024 розмір облікової ставки НБУ становить 15, тому розмір пені становить 13 050,24 грн ((215 152,61 x (2 x 15 : 365) x 74 днів):100);

- за період 15.03.2024 - 25.04.2024 розмір облікової ставки НБУ становить 14,50, тому розмір пені становить 7 160,00 грн ((215 152,61 x (2 x14,50 : 365) x 42 днів):100);

- за період 26.04.2024 - 27.05.2024 розмір облікової ставки НБУ становить 13,50, тому розмір пені становить 5 079,01 грн ((215 152,61 x (2 x 13,50 : 365) x днів):100).

Посилання апелянта на те, що позивачем здійснено розрахунок пені за період прострочення виконання зобов`язання відповідачем поза межами узгодженого сторонами в договорі та передбаченого законом порядку здійснення розрахунків є безпідставним.

Апелянт посилається на ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 03.11.2020 року вбачається, що за цим правочином виникли договірні відносини між двома фізичними особами, жодна з яких не мала статусу суб`єкта господарювання, а тому положення ГК України, і в тому числі ч.6 ст.232 ГК України не застосовуються до цих правовідносин, так як правовідносини між сторонами врегульовано нормами цивільного законодавства.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення правил підсудності, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання.

Умовами укладеного між сторонами договором купівлі-продажу від 03.11.2020 року передбачено, зобов`язання продавця (позивача) передати покупцю (відповідачу) відповідний товар (обладнання), та встановлено зобов`язання відповідача повністю оплатити позивачу вартість придбаного обладнання, яке відповідачем не виконано. Отже, на підставі цього договору у відповідача ОСОБА_1 виникло грошове зобов`язання перед позивачем, яке згідно з нормою п. 4 ч. 1 ст. 532 ЦК України мало б бути виконане за місцем проживання кредитора (позивача), тобто у місті Хмельницькому.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязуєсуди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушення норм процесуального праване в повній мірі встановив фактичні обставини у справі, дійшов помилкового висновку при визначенні розміру заборгованості за договором купівлі продажу, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Губаром Антоном Леонідовичем, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 ,) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_2 ,) заборгованість в сумі 215152 грн 61 коп, пеню в сумі 224709 грн 19 коп та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 19763 грн 31 коп.

В решті вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2025 року

Судді: Т. В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

А. М. Костенко