19.02.2025 Справа № 940/253/25
Провадження по справі № 2-з/940/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П., розглянувши заяву фермерського господарства «Агророст» про забезпечення позову,

встановив:

ФГ «Агророст» в особі свого представника Агудалічева Олександра Олександровича звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, який поданий ним до ОСОБА_1 про визнання права оренди землі.

В даній заяві ФГ «Агророст» просить в порядку забезпечення позову заборонити усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0041, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог ФГ «Агророст» до ОСОБА_1 та визнання за ФГ «Агророст» речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0041, терміном дії до 05.01.2032 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, 18.02.2025 року ФГ «Агророст» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0041, терміном дії до 05.01.2032 року. Провадження у справі № 940/253/25 відкрито 19.02.2025 року.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно практики Європейського суду з прав людини (п.43 Рішення по справі «Шмалько проти України»), право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала , щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, закріпленого в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зміст позовних вимог, пересвідчившись в дійсності наявного між сторонами спору щодо речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0041, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення за даним позовом у разі відчуження чи передачі в оренду земельної ділянки, зміни її цільового призначення чи забудови, та з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за цим позовом рішення в разі задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову у спосіб, визначений заявником, шляхом заборони усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0041.

Вжиття забезпечувальних заходів у даному спорі є забезпечення знаходження майна у відповідача у незмінному вигляді.

Відповідність цієї мети умовам застосування правил ст. 149 ЦПК України слідує з положень п. 20 постанови за № 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в якому зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до ст. 976 ЦК України.

Тому, виходячи з вищевикладеного, заяву про забезпечення позову суд визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву фермерського господарства «Агророст» про забезпечення його позову до ОСОБА_1 про визнання речового права оренди землі - задовольнити.

Заборонити усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0041.

Роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали направити сторонам - для відома, виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 19 лютого 2028 року.

Стягувач: фермерське господарство «Агророст», , юридична адреса: 09117, м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 7А Київської області.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя : Т.П.Косович