Номер провадження: 22-ц/813/3277/25
Справа № 494/1294/24
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту приналежності особі документів, на ухвалу Березівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Римар І.А. 25 листопада 2024 року у м. Березівка Одеської області, -

встановила:

У липні 2024 року до суду першої інстанції звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту приналежності особі документів.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначала, що 21.05.2024 року вона звернулась до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак, рішенням ГУПФУ Харківській області заявниці було відмовлено у призначенні пенсії та роз`яснено, що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки у вказаному документі неможливо підтвердити зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». ОСОБА_1 посилалась на те, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне їй для призначення пенсії за віком.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту приналежності особі документів залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що вона вправі подати позов на загальних підставах у порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 просила встановити саме факт належності їй трудової книжки без встановлення чи спростування відображеної у ній інформації, що свідчить про відсутність спору про право, а отже, висновок суду першої інстанції про наявність такого спору є передчасним.

Сторони про розгляд справи на 11.02.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

10.02.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду засобами електронного зв`язку від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі сторони.

11.02.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду засобами електронного зв`язку від представника Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із даною заявою, ОСОБА_1 посилалась на те, що рішенням ГУПФУ Харківській області їй було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки у трудовій книжці заявниці неможливо підтвердити зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » у зв`язку із тим, що у свідоцтві про зміну прізвища НОМЕР_1 від 15.09.1979 року ім`я заявниці не відповідає паспортним даним.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту приналежності особі документів без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заявник фактично не погоджується із рішенням органу ПФУ про відмову у призначенні їй пенсії, то у даному випадку вбачається спір про право, а тому заява не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, та відповідно, такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

Однак колегія суддів вважає такий висновок суду необґрунтованим, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постановах від 08.11.2019 року у справі №161/853/19, від 18.12.2019 року у справі №370/2598/16-ц.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас, у ч. 6 ст. 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

У даному випадку колегія суддів приймає до уваги, що між ОСОБА_1 та Головним управлінням пенсійного фонду України в Одеській області, Головним управлінням пенсійного фонду України у Харківській області не існує спору про право на призначення пенсії за віком, оскільки заявник не оспорює рішення Пенсійного фонду про відмову у призначенні їй пенсії, та розмір такої пенсії. У свою чергу, органи Пенсійного фонду позбавлені можливості призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з огляду на неточності у її трудовій книжці, а відтак, реалізувати своє передбачене законом право на пенсію заявник зможе лише у разі встановлення відповідних юридичних фактів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Відповідна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту приналежності особі документів, є суд цивільної юрисдикції на підставі ст. 19 ЦПК України та ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, у зв`язку із чим ухвала Березівського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року- скасувати.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту приналежності особі документів направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 17 лютого 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе