ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/461/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №359/8234/24 Категорія: 305010000 Коцюбинська Ю. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарВасиленко Л.І., Сіренко Ю.В. Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09.01.2025 (повний текст складено 09.01.2025, суддя в суді першої інстанції Коцюбинська Ю.Д.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України,

в с т а н о в и в :

у серпні 2024 року ТОВ «Цикл фінанс» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у вигляді інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 137 613,91 грн., мотивуючи про те, що 31.01.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 014/6435/74/67415.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та позичальником укладено договір іпотеки, посвідчений 31.01.2008 Дудкою О.С., приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованим у реєстрі за № 285, на підставі якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

Також у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 31.01.2008, за яким поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором.

27.12.2010 Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалив заочне рішення у справі № 2-4394/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31.01.2008 в розмірі 410 366,79 грн., витрати на оплату державного мита в розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2022 заяву ОСОБА_2 про перегляд указаного заочного рішення залишено без задоволення.

28.09.2023 Київський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2010.

Ухвалою від 15.07.2024 Бориспільським міськрайонним судом Київської області задоволену заяву ТОВ «Цикл фінанс» про заміну стягувача у виконавчих документах та замінено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Цикл фінанс» у виконавчих листах № 2-4391/2010, виданих 07.12.2011 Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31.01.2008 в розмірі 410 366 грн. та витрат на сплату державного мита в розмір 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурка А.М. перебувало виконавче провадження № 64167441 відносно боржника ОСОБА_1 та № 63786730 відносно боржника ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа № 2-4394/2010 від 07.12.2011 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Бакн Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 410 366,79 грн., витрат по сплаті державного мита в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

18.08.2022 та 19.08.2022 приватним виконавцем Бурко А.М. винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчих провадженнях № 63786730 та № 64167441 на підставі п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

На момент звернення з даним позовом до суду виконавчі листи, видані на примусове виконання рішення від 27.12.2010 відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходиться в ТОВ «Цикл фінанс», що свідчить про невиконання боржником судового рішення.

На данай час заборгованість за рішенням суду непогашена у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про нарахування на суму кредитного боргу інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09.01.2025 позовні вимоги у справі відхилено з посиланням на те, що стягувач впродовж 14 років не вчинив належних та необхідних дій щодо виконання рішення суду, чим свідомо, з власної вини створив передумови для створення заборгованості по 3% річних та інфляційних втрат, що свідчить про недобросовісність його дій та є підставою для відхилення відповідних позовних вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 17.01.2025 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі.

Зазначає, що суд не врахував, що у виконавчих провадженнях борг перед банком у повному обсязі погашено не було, що є підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України у зв`язку з порушенням боржником строків виконання грошового зобов`язання. Суд не врахував, що відповідачі протягом 15 років не сплачували кредитну заборгованість, про яку були обізнані.

Так як останні 11 років діяв мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки, такий спосіб захисту прав стягувача ефективним бути не міг.

У відповідних виконавчих провадженням були перерви, обумовлені поверненнями виконавчих листів, що переривало строки вчинення відповідних виконавчих дій.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу позивача відхилили, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, скільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 31.01.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/6435/74/67415, відповідно до якого остання отримала в банку кредит в сумі 40 000 доларів США зі строком користування до 31.01.2028.

31.01.2008 ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклало з ОСОБА_2 договір поруки № 1, за яким останній зобов`язався відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31.01.2008.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 31.01.2008 ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклало з ОСОБА_3 договір іпотеки № 014/6435/74/67415, за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014/6435/74/67415 від 31.01.2008 ОСОБА_3 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31.01.2008 в розмірі 410 366,79 грн., витрати на оплату державного мита в розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.09.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вказане рішення суду від 27.12.2010 залишено без задоволення. Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2010 залишено без змін (а.с.15-17).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2024 заяву ТОВ «Цикл Фінанс», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , АТ «Райффайзен Банк», АТ «Оксі Банк», про заміну стягувача у виконавчих документах задоволено. Замінено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Цикл Фінанс» у виконавчому листі №2-4391/2010, виданому 07.12.2011 Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №014/6435/74/67415 від 31.01.2008 в розмірі 410366,79 грн., витрат на сплату державного мита в розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Замінено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Цикл Фінанс» у виконавчому листі №2-4391/2010, виданому 07.12.2011 Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 таких же сум кредитної заборгованості, державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.18-19).

Крім того, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурка А.М. перебувало виконавче провадження № 64167441 відносно боржника ОСОБА_1 та № 63786730 відносно боржника ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа № 2-4394/2010 від 07.12.2011 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Бакн Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 410 366,79 грн., витрат по сплаті державного мита в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

18.08.2022 та 19.08.2022 приватним виконавцем Бурко А.М. винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчих провадженнях № 63786730 та № 64167441 на підставі п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

На момент звернення з даним позовом до суду виконавчі листи, видані на примусове виконання рішення від 27.12.2010 відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходиться в ТОВ «Цикл фінанс».

На данай час заборгованість за рішенням суду непогашена у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про нарахування на суму кредитного боргу інфляційних втрат та 3% річних у загальній сумі 137 613,91 грн. на підставі ст. 625 ЦК України.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Крім того, зобов`язання можуть виникати з рішень судів - ч. 5 ст. 11 ЦК України.

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Таке нарахування входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Це є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Вказана правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

На підставі викладеного вище правового регулювання, зважаючи на встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд констатує, що відповідачі мають невиконані грошові зобов`язання, у якому позивач виступає кредитором, яке виникло згідно заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2010 у справі №2-4394/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/6435/74/67415 від 31.01.2008 в розмірі 410 366,79 грн., витрат на оплату державного мита в розмірі 1 700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

На даний час зазначений борг є непогашеним, що сторонами при розгляді справи під сумнів не ставиться.

Оскільки боржник зазначене зобов`язання по сплаті боргу, визначене рішенням суду, не виконує, чим допускає прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач правомірно заявив до суду вимоги про нарахування на суму заборгованості на підставі приписів ст. 625 ЦК України 3 % річних за останні три роки, що передують зверненню з позовом до суду.

Слід врахувати, що відповідачами подано суду заяву про застосування наслідків впливу строків позовної давності.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому за приписами пунктів 12 та 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в державі тривав з 12.03.2020 по 30.06.2023.

Крім того, військовий стан в державі, введений 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, триває і на даний час.

Отже строк позовної давності позивачем пропущені не були.

Крім того, у даному випадку апеляційний суд приймає до уваги, що грошове зобов`язання відповідача фактично виникло з рішення суду від 27.12.2010, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, відтак, строки позовної давності до таких основних грошових зобов`язань застосовані бути не можуть, адже рішення суду виконується незалежно від пред`явлення інших позовів.

Звернення до суду з позовними вимогами про примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та до яких можуть бути застосовані наслідки спливу строків позовної давності, нормами чинного законодавства не передбачено.

Таким чином позовні вимоги у даній справі підлягають до задоволення, що свідчить про обґрунтованість доводів позивача у справі.

При цьому не можна погодитися з посиланнями суду першої інстанції у справі на те, що прострочення виконання рішення суду у справі про стягнення кредитної заборгованості відбулося не через недобросовісну поведінку відповідачів, а через неналежне здійснення стягувачем процесуальних дій щодо його примусового виконання, зокрема, не надання у передбачені законодавством строки виконавчого листа до органів ДВС, оскільки за приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відтак Конституція ніяким чином не пов`язує обов`язковість приписів судового рішення з вчиненням дій однією зі сторін справи для його примусового виконання. Тобто обов`язковість самостійного виконання обов`язків згідно рішення суду зобов`язаними особами презюмується та не залежить від дій інших учасників правовідносин.

Крім того, відповідне виконавче провадження мало місце та виконавчі документи повернуто стягувачу лише 18.08.2022 та 19.08.2022, що спростовує висновки суду першої інстанції про те, що стягувач впродовж 14 років не вчинив належних та необхідних дій щодо виконання рішення суду.

Слід врахувати, що ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, внаслідок чого у кредитора наявне передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на нарахування 3 % річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання.

У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях із визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові в національній валюті гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника в цій валюті, має право за ч. 2 ст. 625 ЦК України на нарахування 3 % річних та індексу інфляції на таку заборгованість боржника за весь час прострочення виконання ним грошового зобов`язання.

Указані правові висновки викладено в постанові ВС від 08.12.2022 у справі №921/542/20.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09.01.2025 у даній справі слід скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права ст. 625 ЦК України, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги з відповідачів з кожного окремо на користь позивача слід стягнути по 3785,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Судові витрати відповідача, понесені при апеляційному перегляді справи, не відшкодовувати.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09.01.2025 у даній цивільній справі скасувати.

Позовні вимоги ТОВ «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «Цикл фінанс» заборгованість у вигляді інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 137 613,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл фінанс» 3785,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Цикл фінанс» 3785,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 19.02.2025.

Суддя-доповідач

Судді