У х в а л а

11 лютого 2025 року

м. Київ

Справа № 760/18121/16

Провадження № 61-1011ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Лихвар Валентин Андрійович (далі - адвокат),

на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року, постановлену за заявою ОСОБА_2 (далі - мати) про зміну способу і порядку виконання рішення суду, та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року

у справі за позовом матері до скаржника за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петренка Ігоря Володимировича - про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення способів участі у цьому спілкуванні та

в с т а н о в и в :

1. У липні 2023 року мати звернулася до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Київського апеляційного суду від 9 травня 2019 року. Просила:

- зобов`язати скаржника на час перебування за кордоном у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану малолітньої доньки - ОСОБА_3 (далі - донька) - забезпечити її спілкування з матір`ю за допомогою технічних засобів відеоконференцзв`язку в мережі Інтернет або мобільного зв`язку («Messenger», «Viber», «WhatsApp», «Telegram») щовівторка та щосуботи з 10:00 год до 13:00 год за київським часом;

- зобов`язати скаржника звітувати та надсилати державному виконавцю докази спілкування матері з донькою у будь-який зручний спосіб;

- зобов`язати скаржника у разі зміни перебування доньки або повернення її на територію України невідкладно повідомити про це матір і державного виконавця;

- після закінчення воєнного стану та/або повернення скаржника з малолітньою донькою до України судове рішення виконувати у порядку, визначеному в постанові Київського апеляційного суду від 9 травня 2019 року.

2. 15 квітня 2024 року Солом`янський районний суд міста Києва постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив заяву матері частково:

- зобов`язав скаржника на час перебування доньки за кордоном у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану забезпечити її спілкування з матір`ю за допомогою технічних засобів відеоконференцзв`язку в мережі Інтернет або мобільного зв`язку («Messenger», «Viber», «WhatsApp», «Telegram») щовівторка та щосуботи з 10:00 год до 13:00 год за київським часом у присутності дитячого психолога;

- зобов`язав скаржника у разі зміни перебування доньки або повернення її на територію України невідкладно повідомити про це матір і державного виконавця.

3. 27 листопада 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.

4. 21 січня 2024 року адвокат в інтересах скаржника подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення та скерувати справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

5.1. За змістом пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

5.2. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

5.3. Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

5.4. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

5.5. Адвокат подав касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, яку залишив без змін апеляційний суд, про часткове задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначив виключний перелік ухвал суду першої інстанції, які у касаційному порядку можна оскаржити окремо від рішення суду після їхнього перегляду в апеляційному порядку. Ухвала суду першої інстанції щодо зміни способу і порядку виконання рішення (пункт 26 частини першої статті 353 ЦПК України) у цьому переліку відсутня. Тому немає гарантованого права касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції за результатами перегляду такої ухвали в апеляційному порядку. Зогляду на те, що адвокат подав касаційну скаргу на судові рішення, касаційне оскарження яких не передбачене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

6. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

6.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

6.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

6.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

6.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету, і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

6.5. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій, зокрема мав можливість навести аргументи проти заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

6.6. Скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, які не можна оскаржити у касаційному порядку. За таких умов обмеження на подання скаржником касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність його права на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року, постановлену за заявою ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду, та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петренка Ігоря Володимировича - про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у цьому спілкуванні.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко