провадження № 22-ц/824/4621/2025
головуючий у суді І інстанції Будзан Л.Д.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року про відмову у видачі дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 758/10746/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства.

В обґрунтування заяви зазначав, що оригінал виконавчого листа було надано на вимогу Державної казначейської служби України для безспірного списання коштів (виконання рішення), що підтверджується листами № 5-11-11/1899 від 26 січня 2024 року та № 5-11-11/4953 від 7 березня 2024 року. Дублікат виконавчого листа потрібен для звернення до державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 758/10746/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства - відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що у п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України не вказано, що втрата виконавчого листа є вичерпною підставою для видачі його дубліката.

Учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

В судове засідання учасники справи не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

20 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності (а.с. 40, Т.1).

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, що не з`явились.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, дійшла висновку про таке.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року, у позовних вимогах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2024 року, рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

На підставі вказаного судового рішення апеляційної інстанції від 15 січня 2024 року Подільським районним судом м. Києва видано 05 лютого 2024 року стягувачу виконавчий лист.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заявник ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа посилався на те, що не втрачав виконавчий лист, оскільки він (оригінал виконавчого листа) на час звернення до суду із заявою знаходиться на виконанні у Державній казначейській службі України, однак у зв`язку із намірами заявника звернутись до Державної виконавчої служби для прискорення виконання рішення суду йому необхідний дублікат виконавчого листа.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив із того, що з 23 лютого 2024 року виконавчий лист Подільського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року по справі № 758/10746/22 обліковується у Казначействі і доказів звернення ОСОБА_1 з вимогою про повернення оригіналу виконавчого листа та доказів, що оригінал виконавчого листа втрачено, до суду не надано.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи зміст пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Доведення втрати виконавчого листа це не право, а обов`язок стягувача.

Разом з тим, заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа обґрунтована тим, що заявник не втратив оригінал виконавчого листа і виконавчий лист знаходиться на виконанні у Казначействі.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню з огляду на те, що заява про видачу дубліката виконавчого листа не містить виклад обставин і зазначення доказів, які б свідчили саме про втрату виконавчого листа.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала Подільського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба