печерський районний суд міста києва
пр. № 2-4432/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення плати за безоблікове водокористування,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму оплати у розмірі 57 762, 18 грн оплати за без облікове водокористування.

В обґрунтування вказано, що, з метою виконання покладених виробника обов`язків 28 липня 2020 року ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» проведено обстеження водопостачання та водовідведення об`єкта, належного ОСОБА_1 , який знаходиться за адресою: вул. Саксаганського, буд. 121, м. Київ. За результатами перевірки було виявлено самовільне водокористування, що зафіксовано у відповідному акті обстеження № 236396, який підписаний відповідачем. Оскільки відповідач самовільно користувався послугами з централізованого водопостачання та водовідведення (без згоди позивача та без укладеного договору), що було зафіксовано в акті обстеження від 28 липня 2020 року № 236396, то його водокористування вважається безобліковим. У свою чергу, пунктами 3.3 та 3.4 Правил № 190 передбачено, у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць. Таким чином, оскільки самовільне водокористування та наявність незареєстрованого засобу обліку було зафіксовано 28 липня 2020 року, то безобліковим вважається водокористування з 29 червня 2020 року по 28 липня 2020 року.

У відзиві відповідач не визнав позову, заперечуючи проти задоволення позову, вказав, що на момент набуття права власності цього об`єкта нерухомості водопостачання та водовідведення уже здійснювалося. Підтвердженням цього є копія Акту №236936 обстеження водоспоживання та водовідведення об`єкта від 28 липня 2020 року (наявний в матеріалах справи), оскільки в графі «Пломба повірки» вказано 2008 рік. Отже, з 2008 року водопостачання та водовідведення здійснювалося та обліковувалося. Окремо зазначаю, що в Актах №№238737, 238738, 238739 обстеження водоспоживання та водовідведення об`єкта (копії наявні в матеріалах справи) чітко зазначається дата 05.2020 у графі «Пломба повірки». Тобто, на момент спірного періоду, про який зазначає позивач, виходячи з актів, наданих ним же, лічильники були повірені на момент 29 червня 2020 року.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

11 квітня 2024 року вказана позовна заяванадійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 12 квітня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

08 травня 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів фізичних осіб /а. с. 39/.

09 травня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, для розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін у судове засідання /а. с. 41-42/.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі рішення та задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Відповідач, відповідно до договору дарування нежитлових приміщень від 12 вересня 2016 року, є власником нежитлових приміщень з № 1 по № 16 (групи приміщень № 199) - офіс (в літ. А) загальною площею 248, 2 кв м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

28 липня 2020 року, на виконання покладених на виробника обов`язків, позивачем проведено обстеження водоспоживання та водовідведення об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 та складено акт № 236396.

В акті № 236396 від 28 липня 2020 року інженером-інспектором ПрАТ «АК «Київводоканал» зафіксовано, що за адресою: м. Київ, Саксаганського, 121, відбувається самовільне водоспоживання, договір на послуги відсутній, також зазначено, що наявний прилад обліку, однак не зареєстрований в ПрАТ «АК «Київводоканал» (пломба повірки 2008), тобто відповідач здійснював без облікове водокористування. Акт № 236396 підписаний інженером-інспектором ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на зазначену інженером-інспектором ПрАТ «АК «Київводоканал» в актах №№ 238737, 238738, 238739 від 02 вересня 2020 року інформацію щодо «Пломба повірки» 05.2020, є безпідставною, адже в зазначених актах вказано, водопостачання здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 , договір на надання послуг - відсутній, засоби обліку не зареєстровані в ПрАТ «АК «Київводоканал».

В подальшому, після виявлення безоблікового водокористування та керуючись частини другої ст. 530 ЦК України, ПрАТ «АК «Київводоканал» направлено відповідачу попередження від 07 грудня 2020 року № 9874/8/8/02-20, з вимогою здійснити плату за безоблікове водокористування у розмірі 57 762, 18 грн із відповідним розрахунком від 01 грудня 2020 року № 59/10/20, яке було отримане відповідачем та проігнороване.

Також, ПрАТ «АК «Київводоканал» направляло ОСОБА_1 вимогу від 10 квітня 2024 року № 4196/12/8/02-24 з копіями документів з вимогою оплатити кошти розміром 57 762, 18 грн за безоблікове водоспоживання, однак вимога також була проігнорована відповідачем. 27 серпня 2020 року після виявлення позивачем безоблікового водокористування ОСОБА_1 звернувся з заявою до ПрАТ «АК «Київводоканал» щодо укладення договору на послуги з водопостачання та водовідведення.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у ст. 17 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», належить в тому числі обов`язок своєчасної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку. Отже з моменту набуття у власність квартири у відповідача виник обов`язок нести витрати на утримання квартири, в тому числі сплачувати вартість комунальних послуг.

Відповідно до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27 червня 2008 року №190 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), вони визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1 Правил № 190).

Пунктом 2.1. Правил № 190, визначено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги» .

Згідно з 3.10. Правил № 190, споживачі, що передають об`єкт централізованого водопостачання та водовідведення на баланс новому балансоутримувачу або власнику, повинні в семиденний термін після передачі повідомити про це виробника. Новий балансоутримувач також у семиденний термін після прийняття об`єкта повинен письмово повідомити виробника про прийняття на себе зобов`язань щодо водокористування та водовідведення і оформлення договору.

Відповідно до п. 4.3 Правил № 190 забороняється будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).

Згідно з п. 3.2 Правил № 190 водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Таким чином, оскільки Відповідач самовільно користувався послугами з централізованого водопостачання та водовідведення (без згоди позивача та без укладеного договору), що було зафіксовано в акті обстеження від 28 липня 2020 року № 236396, то його водокористування вважається безобліковим.

В акті № 236396 від 28 липня 2020 року інженером-інспектором ПрАТ «АК «Київводоканал» зафіксовано, що за адресою: м. Київ, Саксаганського, 121, відбувається самовільне водоспоживання, договір на послуги відсутній, також зазначено, що наявний прилад обліку, однак не зареєстрований в ПрАТ «АК «Київводоканал» (пломба повірки 2008), тобто відповідач здійснював без облікове водокористування. Акт № 236396 підписаний інженером-інспектором ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 . Посилання відповідача на зазначену інженером-інспектором ПрАТ «АК «Київводоканал» в актах №№ 238737, 238738, 238739 від 02 вересня 2020 року інформацію щодо «Пломба повірки» 05.2020, є безпідставною, адже в зазначених актах вказано, водопостачання здійснюється за адресою: м. Київ, Саксаганського, 121, договір на надання послуг - відсутній, засоби обліку не зареєстровані в ПрАТ «АК «Київводоканал».

Отже наявність приладу обліку, але який не зареєстрований або повірку якого прострочено, не свідчить про те, що водопостачання перебуває на обліку.

Встановлено, що в акті № 236396 від 28 липня 2020 року зафіксовано наявність такого приладу обліку, який не зареєстрований в ПрАТ «АК «Київводоканал», що свідчить про самовільне водоспоживання, а також, що договір на послуги відсутній.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-22, 322, 360, 526, 530, 543, 611 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення плати за безоблікове водокористування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, вул. Лейпцизька, буд. 1-А, м. Київ, 01015) суму опати у розмірі 57 762, 18 грн за безоблікове водокористування, та суму судового збору у розмірі 3 028, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова