справа № 179/182/25
провадження № 2/179/232/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 лютого 2025 року с-ще Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Чорна А.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Макаренко Сергій Сергійович, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності та зобов`язання вчинити дії.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю її такою, що підлягає залишенню без руху, для усунення її недоліків, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно зі ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Так, до позовної заяви додано ордер на надання правничої (правової) допомоги який сформований в системі «Електронний суд» 12.09.2022 на підставі ордеру серії АР № 1098137 від 12.09.2022, виданого на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 05/09 від 12.09.2022 в судах.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно зі ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги в Україні (нова редакція) встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1). Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно зі пунктом 11 Положення передбачено, що ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Підпунктами 12.1, 12.13 пункту 12 Положення передбачено, що ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до Рішення від 12.04.2019 № 41 Про затвердження Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги дозволено адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.

Облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України. Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України та у адміністративній частині електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України.

На підтвердження своїх повноважень адвокат Макаренко С.С. надав ордер на надання правничої (правової) допомоги який сформований в системі «Електронний суд» 12.09.2022 року на підставі ордеру серії АР № 1098137 від 12.09.2022 року, однак сам ордер встановленої форми та який відповідав би вимогам вищевказаного Положення не надав.

Таким чином, з урахуванням змісту пунктів 11, 12 Положення, ордер, доданий адвокатом Макаренком С.С. до позовної заяви, не є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта, зокрема на звернення до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою.

Суд звертає увагу, що скріплення позовної заяви електронним підписом, а також подання позовної заяви із застосуванням системи «Електронний суд» із додаванням до останньої ордеру про надання правничої (правової) допомоги сформованого в системі «Електронний суд» не підтверджує дотримання вимог щодо форми документа, який надає право на здійснення представництва інтересів особи у відповідному суді, зокрема на підписання позовної заяви, як того вимагають норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положення.

Відтак, позовна заява подана особою, повноваження якої не підтверджені у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене, представнику позивача необхідно надати ордер встановленої форми та який відповідає вимогам Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на транспортний засіб, однак всупереч вищенаведеним вимогам закону, позовна заява не містить ціни позову, та до позовної заяви не додано доказів вартості такого майна.

Таким чином в обов`язки позивача входить додати докази вартості майна, для того, щоб суд міг перевірити правильне визначення ним ціни позову та сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач просить звільнити її від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів» та вважає, що за заявленими позовними вимогами вона звільнена від сплати судового збору на підставі вищевказаного Закону.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Як убачається, позивачем заявлені вимоги про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб та зобов`язання вчинити певні дії, а саме повернути транспортний засіб.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт, послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Таким чином, визначальним для визначення правовідносин як таких, що регулюються законодавством з захисту прав споживачів, є те, що послуга (товар) надається для задоволення особистих потреб споживача особою, яка є суб`єктом господарювання.

Як вбачається зі змісту позову, правовідносини, що виникли між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не регулюються законом України «Про захист прав споживачів».

Отже, підстав вважати, що у спірних правовідносинах позивач є споживачем послуг (товарів) у суду немає.

Таким чином, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні, оскільки в заявленому позові позивач виступає не як споживач і позов подано не на захист її прав споживача.

Порядок сплати і розмір судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги носять одночасно майновий та немайновий характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фінансовому розмірі.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року у розмірі 3028 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.).

Таким чином, відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» позивачу ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2 422,40 грн. (1211,20 грн. +1211,20 грн.), за вимогу майнового характеру - в залежності від ціни позову, але не менше ніж 1211,20 грн., та подати до суду документи на підтвердження сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.177 ЦК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Позивачем позовна заява подана в електронній формі, однак до позовної заяви не додано доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Враховуючи наведене, позивачу необхідно надати суду доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.175-177, 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 7 днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Чорна