Справа № 184/905/24
Номер провадження 2/184/59/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судових засідань Михайлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Оветри» «про виділ частки у спільній сумісній власності в натурі», -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів звернувся до суду з позовом та просить суд припинити право спільної часткової власності на 3/136 будівлі гуртожитку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та виділити в натурі належні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах вбудоване нежитлове приміщення, будівлі гуртожитку, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , що складається з вбудованого нежитлового приміщення: приміщення 5=4,4 кв.м, приміщення 6=11,5 кв.м, коридор 7=1,4 кв.м, коридор 8=5,7 кв.м, санвузол 9=5,5 кв.м, шафа 10=3,3 кв.м, санвузол 11=0,9 кв.м, санвузол 12=0,9 кв.м, санвузол 13=3,6 кв.м, коридор 14=3,3 кв.м, загальною площею 40,5 кв.м; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах право власності вбудоване нежитлове приміщення гуртожитку розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 40,5 кв.м, що складається з вбудованого нежитлового приміщення: приміщення 5=4,4 кв.м, приміщення 6=11,5 кв.м, коридор 7=1,4 кв.м, коридор 8=5,7 кв.м, санвузол 9=5,5 кв.м, шафа 10=3,3 кв.м, санвузол 11=0,9 кв.м, санвузол 12=0,9 кв.м, санвузол 13=3,6 кв.м, коридор 14=3,3 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 14.07.2021р. належить 3/136 частини будівлі гуртожитку, розташованих за адресою - АДРЕСА_2 . Будівля гуртожитку знаходиться у спільній частковій власності з відповідачем. Перебування майна у спільній частковій власності з відповідачем створює для позивачів перешкоди у користуванні своєю частиною, оскільки вони не мають можливості без згоди іншого власника розпоряджатися своїм майном. У січні 2024р. позивачі звернулися до співвласника гуртожитку з пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки нерухомого майна, але відповідач відмовився. Співвласником домоволодіння по АДРЕСА_2 є Закрите акціонерне товариство «Оветри», з яким встановлено порядок користування майном та земельною ділянкою та спору з цього питання не існує. Згідно висновку вартості об`єкта оцінки вартість 3/136 частини будівлі гуртожитку складає 114 000,00 грн. За технічними показниками 3/136 частини є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі. З цих підстав позивачі вимушені звернутись з даним позовом до суду.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, представник надала заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги позивачів та їх представника визнає.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 14.07.2021р. належить 3/136 частини будівлі гуртожитку, розташованих за адресою - АДРЕСА_2 . Будівля гуртожитку знаходиться у спільній частковій власності з відповідачем. Перебування майна у спільній частковій власності з відповідачем створює для позивачів перешкоди у користуванні своєю частиною, оскільки вони не мають можливості без згоди іншого власника розпоряджатися своїм майном. У січні 2024р. позивачі звернулися до співвласника гуртожитку з пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки нерухомого майна, але відповідач відмовився. Співвласником домоволодіння по АДРЕСА_2 є Закрите акціонерне товариство «Оветри», з яким встановлено порядок користування майном та земельною ділянкою та спору з цього питання не існує. Згідно висновку вартості об`єкта оцінки вартість 3/136 частини будівлі гуртожитку складає 114 000,00 грн. За технічними показниками 3/136 частини є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Тлумачення частини другої статті 367 ЦК України свідчить, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дозволяє зробити висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна відповідно до часток співвласників.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2 ст. 318 ЦК України).

Частиною 1 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі №6-12цс13зроблено висновок,що «уразі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу,за якого право власності припиняється лише для того співвласника,частка якого виділяється зі спільної власності,у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності,є можливим,якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або уразі,коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири,які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ(поділ)технічно можливий,але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин,поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності,є непорядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Так, відповідно до рекомендацій Верховного Суду обов`язковою умовою виділу в натурі окремого об`єкту нерухомого майна з об`єкту нерухомого майна, який перебуває у спільній частковій власності (Домоволодіння) є технічна можливість виділення у приватну власність відокремленої частини Домоволодіння із самостійним виходом, яка є ізольованою від частин Домоволодіння, які належать іншим співвласникам.

Згідно із ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Реалізація права співвласника щодо виділу належної позивачам 3/136 частки в будівлі не порушить прав інших співвласників, оскільки запропонований варіант виділу здійснено відповідно до чинного законодавства, частка позивачів у спільній частковій власності на нерухоме майно, є відокремленою та може бути виділена в натурі, тому є всі підстави для задоволення позовних вимог, що узгоджується з Постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №495/3521/18 (провадження №61-18535св21) вказано, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог представника позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,81,247,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Оветри» «про виділ частки у спільній сумісній власності в натурі» задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на 3/136 будівлі гуртожитку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та виділити в натурі належні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН: НОМЕР_2 , у рівних частинах вбудоване нежитлове приміщення, будівлі гуртожитку, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , що складається з вбудованого нежитлового приміщення: приміщення 5=4,4 квадратних метрів, приміщення 6=11,5 квадратних метрів, коридор 7=1,4 квадратних метрів, коридор 8=5,7 квадратних метрів, санвузол 9=5,5 квадратних метрів, шафа 10=3,3 квадратних метрів, санвузол 11=0,9 квадратних метрів, санвузол 12=0,9 квадратних метрів, санвузол 13=3,6 квадратних метрів, коридор 14=3,3 квадратних метрів, загальною площею 40,5 квадратних метрів.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах право власності вбудоване нежитлове приміщення гуртожитку розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 40,5 квадратних метрів, що складається з вбудованого нежитлового приміщення: приміщення 5=4,4 квадратних метрів, приміщення 6=11,5 квадратних метрів, коридор 7=1,4 квадратних метрів, коридор 8=5,7 квадратних метрів, санвузол 9=5,5 квадратних метрів, шафа 10=3,3 квадратних метрів, санвузол 11=0,9 квадратних метрів, санвузол 12=0,9 квадратних метрів, санвузол 13=3,6 квадратних метрів, коридор 14=3,3 квадратних метрів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 20.02.2025р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш