Єдиний унікальний номер справи №756/5122/23
Провадження №22-ц/824/196/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування вимог зазначив, що 21.11.2021 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано автомобіль «Chevrolet Epica» д.н.з. НОМЕР_1 . 05.01.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet Epica» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Пошкоджений автомобіль «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований за договором добровільного страхування в ПрАТ «СК «Уніка», яка сплатила страхове відшкодування на ремонт пошкодженого автомобіля, після чого звернулась до позивача із вимогою про виплату страхового відшкодування. Позивачем було сплачено страхове відшкодування на користь ПрАТ «СК «Уніка» за ремонт пошкодженого автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 98 910, 18 грн.

На підставі наведеного, просив суд стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 98 910, 18 грн та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у розмірі 98 910, 18 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції зроблено невідповідний висновок чи дійсно до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта» перейшло право подання регресного позову до відповідача як до водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди. Також зазначив, що при встановленні особи, яка має право на звернення з регресним позовом, судом невірно застосовано ч.1 ст.1191 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступних висновків:

У ході розгляду справи судом було встановлено, що 21.11.2021 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АТ/1507291, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet Epica» д.н.з. НОМЕР_1 .Ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становила 130 000, 00 грн, розмір франшизи - 0, 00 грн.

05.01.2022 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Chevrolet Epica» д.н.з. НОМЕР_1 . на вул. Полярна, 19, гаражний кооператив «Полярний-2» у м. Києві, під час наїзду на перешкоду (автомобільну покришку), яку він об`єктивно спроможний виявити, втратив змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом та вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 , який у свою чергу зіткнувся з автомобілем «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР. При цьому, будучи причетним до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , залишив місце події, чим порушив п. 2.10 а ПДР.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва №756/10925/22 від 15.03.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на користь держави.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на наведене, вказаним судовим рішенням саме і встановлено факт вчинення ОСОБА_1 ДТП та залишення ним місця пригоди. Вказані обставини не підлягають окремому доведенню.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування сума страхового відшкодування автомобіля «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 склала 98 910,18 грн.

05.01.2022 року власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 005164/4600/0000150.

Згідно з страховим актом № 00488668 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Hyundai Elantra» д.н.з. НОМЕР_2 з врахуванням зносу становить 100 448, 88 грн., франшиза згідно умов договору 1 538, 70 грн., тому сума страхового відшкодування становить 98 910, 18 грн.

Виплата страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_3 здійснено шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ФОП ОСОБА_4 .

Позивачем на підставі страхового акту № ОЦВ-Р-22-32-74540/1 від 11.07.2022 сплачено ПрАТ «СК «Уніка» 98 910, 18 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з регресною вимогою на суму 98 910, 18 грн. № 08-03-14/1-04/4677 від 12.09.2022 року та досудовим попередженням № 08-03-14/1-04/5931 від 11.011.2022 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що суд першої інстанції виходив із того, що правові підстави права позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є доведеними та вмотивованими.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції зроблено невідповідний висновок чи дійсно до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта» перейшло право подання регресного позову до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача з огляду на таке.

Даний спір виник з приводу відшкодування шкоди у порядку регресу, а тому під час вирішення спору слід керуватися нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень Розділу І Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

На підставі ст.38.1 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічний висновок викладено в пункті 68 постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду.

При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить зі змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в цьому випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання нею обов`язку, і відповідно припинення (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Як убачається з матеріалів справи ПрАТ «СК «Уніка», було сплачено страхове відшкодування на ремонт пошкодженого автомобіля «Hyundai Elantra» д.р.н. НОМЕР_2 .

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія, який керував автомобілем «Chevrolet Еріса» д.р.н. НОМЕР_5 , підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «HACK «ОРАНТА», як страховиком, та ОСОБА_2 як страхувальником, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв станом на 05.01.2022 року (Поліс АТ/1507291), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Chevrolet Еріса», державний номер НОМЕР_1 , ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 130 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Таким чином, ПрАТ «СК «Уніка» звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із вимогою про виплату страхового відшкодування.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхового акту № ОЦВ-Р-22-32- 74540/1 від 11.07.2022 року було сплачено ПрАТ «СК «Уніка» 98 910 грн. 18 коп.

З урахуванням вищевикладеного, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 005164/4600/0000150 від 08.07.2021 року перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції невірно встановив правову природу права вимоги ПАТ «HACK «ОРАНТА» (регрес чи суброгація), а також правові підстави для звернення до відповідача з позовом майнового характеру як завдавача шкоди, який самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. В цій частині оскаржуване рішення підлягає зміні. В той же час це не спростовує висновків суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідача спричиненої ним шкоди у визначеному розмірі.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року в частині мотивів задоволення позову змінити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів крім випадків, передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько