Справа №462/2523/23 Головуючий у 1 інстанції:Гедз Б.М.
Провадження №22-ц/811/1998/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні приватного виконавця ВО Львівської області Сидія О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Гедз Б.М. від 17 червня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича у виконавчому провадженні №74793864, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича у виконавчому провадженні №74793864 відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 17 червня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтовано, винесеною з невірним застосуванням норм матеріального права, винесеною з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував беззаперечні факти доведені під час розгляду справи про те, що апелянтом було добровільно сплачено у лютому 2024р. ще до відкриття виконавчого провадження, в рахунок стягуваного боргу 13 895,12грн. що підтверджується копією платіжки стягувача за лютий 2024р., де вони підтверджують про сплату боргу за лютий місяць в сумі 13 895,12грн., що теж було підтверджено суду в ході судового розгляду, копія платіжки наявна в матеріалах справи (копія платіжки була подана мною як доказ разом із скаргою на приватного виконавця). Відтак висновки суду про те, що скаржником не надано доказів не відповідає дійсним обставинам справи та доказам наявним в матеріалах справи. Звертає увагу, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що лише 20.05.2024р. після отримання листа відповіді від приватного виконавця Сидія О.В., ОСОБА_1 дізнався, що 22.04.2024р. ним винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яким з нього стягнуто в повному об`ємі 23025,51 грн. Дотепер позивач не отримав усіх постанов приватного виконавця, які ним виносилися. Також, ОСОБА_1 не отримав відзиву приватного виконавця Сидій О.В. на скаргу, що судом першої інстанції проігноровано. Відтак порушено процесуальне право позивача на подання відповіді на відзив. Вважає, що суд першої інстанції проігнорував порушення приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Сидієм О.В. у виконавчому провадженні №74793864 ст.ст.28,71 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що судом проігноровано, що з позивача незаконно стягнуто виконавчий збір (основна грошова винагорода) приватного виконавця в сумі 2065,89 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 300, 70грн. Вважає, що судом грубо порушено норми процесуального права ст.ст. 12,81 ЦПК України, оскільки позивачем було доведено суду факти добровільного виконання рішення суду та протиправних дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія О.В. у виконавчому провадженні №74793864.

В судове засідання заінтересовані особи (боржник та стягувач) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення приватного виконавця в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів скарги, відзиву на неї, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 541, 543 ЦК України, ст.ст. 18, 81, 258, 260, 447, 451 ЦПК України, ст.ст.1, 4, 18, 27, 28, 48, 56 ЗУ «Про виконавче провадження», та відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що постановою Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року скасовано рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року та ухвалено нове, яким задоволено позовні вимоги ЛКП «Сяйво» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 17 303, 92 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» судові витрати в розмірі 3355 грн та з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» судові витрати в розмірі 3355 грн.На виконання постанови Львівського апеляційного суду від 12.02.2024 Залізничний районний суд м. Львова 22.03.2024 видав виконавчий лист № 462/2523/23, зокрема щодо ОСОБА_1 про солідарне стягнення із боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛКП «Сяйво» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 17 303,92 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛКП «Сяйво» 3 355 грн судових витрат. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія О.В. від 18.04.2024 відкрито виконавче провадження ВП № 74793864 з виконання виконавчого листа №462/2523/23, виданого Залізничним районним судом м. Львова 22.03.2024 про стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ЛКП «Сяйво» заборгованості у розмірі 17 303,92 грн та судових витрат. Як встановлено із матеріалів виконавчого провадження, представлених суду приватним виконавцем, 18.04.2024, одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження №74793864, приватним виконавцем Сидієм О.В. в межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, із зазначенням обмеження щодо коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. Також, із дотриманням вимог ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем того ж дня винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Згідно трекінгу з офіційного сайту щодо відстеження поштового відправлення, яким ОСОБА_1 скеровувалась приватним виконавцем поштова кореспонденція, вбачається, що така була надіслана боржнику 18.04.2024, тобто тим же днем, коли була винесена приватним виконавцем та вручена боржнику особисто 22.04.2024. Відповідно до платіжних інструкцій від 22.04.2024 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 74793864 приватним виконавцем перераховано отримані в ході виконання грошові кошти, зокрема на рахунок ЛКП «Сяйво» у сумі 20 658,92 грн, у зв`язку із чим постановою від 22.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №462/2523/23 від 22.03.2024 закінчено. Скаржник, звертаючись до суду із вимогами про визнання протиправними дій приватного виконавця та скасування постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення основної винагороди, не надає жодних належних доказів того, що приватним виконавцем порушено вимоги закону та його дії на час вчинення виконавчої дії були неправомірними. В ході судового розгляду скарги, з оглянутих судом матеріалів виконавчого провадження встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Сидій О.В.. при вчиненні виконавчих дій діяв із дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», жодних підстав для визнання його дій неправомірними та скасування постанов прийнятих ним у виконавчому провадженні №74793864 з підстав допущення будь-яких порушень закону, судом не встановлено. Покликання боржника на неправомірність дій приватного виконавця в частині відмови здійснення ним перерахунку боргу у зв`язку із добровільною оплатою його частки боргу до відкриття виконавчого провадження та неправомірне стягнення виконавчого збору, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі вимоги заявлено приватному виконавцю поза межами виконавчого провадження, яке 22.04.2024 було закінчене. Крім того, як вбачається із аналізу змісту скарги ОСОБА_1 суть такої зводиться до незгоди із діями приватного виконавця щодо стягнення ним всієї заявленої у виконавчому листі суми заборгованості лише з нього, хоча боржниками виступають двоє осіб. Разом з тим, у вказаній частині вимог суд погоджується із позицією приватного виконавця щодо змісту порядку стягнення заборгованості з боржників у солідарному порядку.Відтак, зважаючи на визначений рішенням суду від 12 лютого 2024 року та у виконавчому листі, виданому на його виконання, порядок солідарного виконання такого боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , порушення закону у діях виконавця щодо стягнення всієї суми заборгованості лише з одного боржника ОСОБА_1 , не встановлено. Крім того, суд також роз`яснював, що у відповідності до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Щодо зауваження скаржника на виконання приватним виконавцем судового рішення та закінчення виконавчого провадження протягом лише 4 днів перебування виконавчого листа на виконанні, суд зазначає, що ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, зокрема ефективно та своєчасно, при цьому, як встановлено матеріалами виконавчого провадження, приватним виконавцем Сидієм О.В. в межах виконавчого провадження № 74793864 було в повному обсязі вчинено всі необхідні для реального виконання рішення суду виконавчі дії. Таким чином, за встановлених у ході судового розгляду скарги обставин, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дій приватного виконавця, оскільки дії останнього у межах виконавчого провадження № 74793864 вчинені відповідно до закону та в межах повноважень виконавця, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича (заінтересована особа: Львівське комунальне підприємство «Сяйво») у виконавчому провадженні №74793864, в якій просив:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича у виконавчому провадженні №74793864 щодо неналежного виконання свої посадових обов`язків, передбачених ст.ст.18,28,71,74 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича у виконавчому провадженні №74793864 про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2024, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.04.2024, про стягнення з боржника основної винагороди від 18.04.2024, про арешт коштів боржника від 18.04.2024;

- стягнути із приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича на користь ОСОБА_1 незаконно стягнуті грошові кошти в сумі 23025,51 грн.

В обґрунтування скарги зазначав, що 12.02.2024 Залізничний районний суду м. Львова виніс рішення, яким ухвалив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 17303,92 грн та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 3355 грн судового збору. Відтак, зважаючи, що його частка від загальної суми, яка підлягала солідарному стягненню 17 3022,92 грн, становить 8651,96 грн, а також враховуючи судовий збір у розмірі 3355 грн, ним добровільно, на виконання рішення суду від 12.02.2024, у лютому 2024 року сплачено на користь ЛКП «Сяйво» свою частину заборгованості у розмірі 13895,12 грн. 22.04.2024 він отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія О.В. про відкриття виконавчого провадження № 74793864. З даного приводу 02.05.2024 він звернувся до приватного виконавця із заявою про проведення перерахунку та коригування боргу, у зв`язку із виконанням ним своєї частини зобов`язання зі сплати заборгованості, однак 20.05.2024 на свою заяву отримав відповідь приватного виконавця, згідно якої 22.04.2024 ним було винесено 22.04.2024 постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням виконавчого листа у повному обсязі. При цьому всю суму заборгованості у розмірі 20658,92 грн, основної грошової винагороди у сумі 2065,89 грн та мінімальні витрати виконавчого провадження у сумі 300,70 грн приватним виконавцем було стягнуто лише з нього. Вважає, що приватним виконавцем незаконно було стягнуто з нього грошові кошти у розмірі 23025,51 грн, оскільки зобов`язання в частині, що стосувалось безпосередньо його, він виконав добровільно в лютому 2024 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підставою для визнання рішення, дії чи бездіяльності виконавця неправомірними в порядку судового контролю за виконанням судових рішень є порушення державним виконавцем прав учасника виконавчого провадження.

Якщо ж рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені виконавцем відповідно до закону, в межах своїх повноважень і право заявника не було порушено, суд має відмовити в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження»).

Частиною ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно із ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Положенням ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, постановою Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року скасовано рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 липня 2023 року та ухвалено нове, яким задоволено позовні вимоги ЛКП «Сяйво» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 17 303, 92 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» судові витрати в розмірі 3355 грн та з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» судові витрати в розмірі 3355 грн.

На виконання постанови Львівського апеляційного суду від 12.02.2024 Залізничний районний суд м. Львова 22.03.2024 видав виконавчий лист №462/2523/23, зокрема щодо ОСОБА_1 про солідарне стягнення із боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛКП «Сяйво» заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 17 303,92 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛКП «Сяйво» 3 355 грн судових витрат.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія О.В. від 18.04.2024 відкрито виконавче провадження ВП № 74793864 з виконання виконавчого листа №462/2523/23, виданого Залізничним районним судом м. Львова 22.03.2024 про стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ЛКП «Сяйво» заборгованості у розмірі 17 303,92 грн та судових витрат.

У відповідності до вимог, визначених ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як встановлено із матеріалів виконавчого провадження, представлених суду приватним виконавцем, 18.04.2024, одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження №74793864, приватним виконавцем Сидієм О.В. в межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, із зазначенням обмеження щодо коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Також, із дотриманням вимог ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем того ж дня винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Згідно трекінгу з офіційного сайту щодо відстеження поштового відправлення, яким ОСОБА_1 скеровувалась приватним виконавцем поштова кореспонденція, вбачається, що така була надіслана боржнику 18.04.2024, тобто тим же днем, коли була винесена приватним виконавцем та вручена боржнику особисто 22.04.2024.

Відповідно до платіжних інструкцій від 22.04.2024 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №74793864 приватним виконавцем перераховано отримані в ході виконання грошові кошти, зокрема на рахунок ЛКП «Сяйво» у сумі 20 658,92 грн, у зв`язку із чим постановою від 22.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №462/2523/23 від 22.03.2024 закінчено.

Крім того, як вбачається із аналізу змісту скарги ОСОБА_1 суть такої зводиться до незгоди із діями приватного виконавця щодо стягнення ним всієї заявленої у виконавчому листі суми заборгованості лише з нього, хоча боржниками виступають двоє осіб.

Разом з тим, у вказаній частині вимог суд першої інстанції правильно погодився із позицією приватного виконавця щодо змісту порядку стягнення заборгованості з боржників у солідарному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Так, відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. У разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

У відповідності до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відтак, скаржник, звертаючись до суду із вимогами про визнання протиправними дій приватного виконавця та скасування постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення основної винагороди, не надає жодних належних доказів того, що приватним виконавцем порушено вимоги закону та його дії на час вчинення виконавчої дії були неправомірними.

Покликання боржника на неправомірність дій приватного виконавця в частині відмови здійснення ним перерахунку боргу у зв`язку із добровільною оплатою його частки боргу до відкриття виконавчого провадження та неправомірне стягнення виконавчого збору, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі вимоги заявлено приватному виконавцю поза межами виконавчого провадження, яке 22.04.2024 було закінчене.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Сидій О.В.. при вчиненні виконавчих дій діяв із дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», жодних підстав для визнання його дій неправомірними та скасування постанов прийнятих ним у виконавчому провадженні №74793864 з підстав допущення будь-яких порушень закону, судом не встановлено. Протилежного в суді апеляційної інстанції не доведене.

Щодо зауваження скаржника на виконання приватним виконавцем судового рішення та закінчення виконавчого провадження протягом лише 4 днів перебування виконавчого листа на виконанні, то відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, зокрема ефективно та своєчасно, при цьому, як встановлено матеріалами виконавчого провадження, приватним виконавцем Сидієм О.В. в межах виконавчого провадження №74793864 було в повному обсязі вчинено всі необхідні для реального виконання рішення суду виконавчі дії.

Відтак, зважаючи на визначений рішенням суду від 12 лютого 2024 року та у виконавчому листі, виданому на його виконання, порядок солідарного виконання такого боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , порушення закону у діях виконавця щодо стягнення всієї суми заборгованості лише з одного боржника ОСОБА_1 , не встановлено.

Таким чином, за встановлених у ході судового розгляду скарги обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, оскільки дії останнього у межах виконавчого провадження № 74793864 вчинені відповідно до закону та в межах повноважень виконавця.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таку, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Також, слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, який був відстрочений ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 липня 2024 року до ухвалення судового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра