Справа № 709/2194/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Шарої Л.О.;

за участі секретаря судового засідання Петраш Т.М.;

позивачки ОСОБА_1 ;

представника відповідача адвоката Солода В.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

У С Т А Н О В И В:

І. Описова частина.

Короткий виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони проживали у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка, ОСОБА_3 . На підставі рішення Чорнобаївського районного суду від 10.06.2024 із відповідача на утримання дочки стягнуто аліменти у розмірі частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 15 143,03 грн. За розрахунками позивачки за період із квітня 2024 року по липень 2024 року сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний їй сплатити складає 29 534,43 грн. Посилаючись на приписи законодавства, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 29 534,43 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Солод В.М. зазначив, що обов`язок зі сплати аліментів у відповідача виник у момент проголошення судового рішення, а саме 10.06.2024, тому виникнення заборгованості зі сплати аліментів за період із квітня 2024 року по червень 2024 року не є наслідком протиправної та винної поведінки відповідача. 18.06.2024 було відкрито виконавче провадження. Позивачу було достовірно відомо про місце роботи відповідача та вона мала право самостійно направити виконавчий лист на виконання до ГУНП України в Черкаській області. Не знаючи яку суму аліментів необхідно сплачувати, усвідомлюючи, що виконавчий лист буде направлено за місцем роботи, відповідач у добровільному порядку сплатив 2 000,00 грн на користь позивачки за частину червня 2024 року. Згідно з довідкою про доходи відповідача, з його заробітної плати було вирахувано та сплачено аліменти за липень 2024 року, серпень 2024 року, вересень 2024 року. Крім того, відповідач самостійно здійснював платежі на рахунок виконавчої служби у листопаді та грудні 2024 року. Стверджує, що відповідач ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані попереджень про заборгованість не отримував. Посилаючись на приписи законодавства, судову практику, викладені у відзиві обставини, представник відповідача вважав, що в діях відповідача немає винності, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивачка зазначила, що їй рішенням суду від 10.06.2024 було присуджено аліменти з дня пред`явлення позову, тобто з квітня 2024 року, тому саме з цього часу і виникла заборгованість у відповідача. Крім того, вона пред`явила своєчасно виконавчий лист для виконання у виконавчу службу, а надсилати до місця роботи на її думку це право, а не обов`язок. Відповідач знав про існування заборгованості, оскільки позивачка його про це повідомляла, а також повідомляв державний виконавець. До того ж, позивачка зазначила, що вона сплачує комунальні послуги, їхня спільна дитина відвідує школу та часто хворіє, у зв`язку з чим потрібна матеріальна допомога. Відповідач ніколи матеріально не допомагає на лікування дитини. Також позивачка повідомляє, що надана відповідачем довідка про сплату аліментів стосується іншої його дитини, кошти за які він сплачує іншій своїй колишній дружині. Позивачка просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач правом на надання заперечення не скористався.

Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення.

26.12.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів (а.с. 1-3).

Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, 26.12.2024 було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу (а.с. 9).

Ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарої Л.О. від 09.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 18-19).

13.01.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з додатками (а.с. 25-35).

03.02.2025 судове засідання відкладено на 20.02.2025 для надання позивачу строку для подання позивачкою заперечення на відзив.

Від позивачки 04.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив разом з додатками (а.с. 42-52).

У судовому засіданні 20.02.2025 заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

20.02.2025 судом ухвалено рішення у справі, проголошено скорочене рішення, повне рішення складено 24.02.2025.

ІІ. Позиція учасників справи у судовому засіданні.

Позивачка у судовому засіданні просила позов задовільнити. Пояснила, що рішенням суду на її користь із відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки. Виконавчий лист про стягнення аліментів нею пред`явлений до Чорнобаївського відділу ДВС, яким відкрито та здійснюється виконавче провадження. Наразі у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, але повідомити її конкретний розмір вона не може, оскільки довідку про заборгованість державний виконавець їй не надав. Відповідач також сплачує аліменти на утримання другої дитини, від попереднього шлюбу, тому надана ним довідка про сплату аліментів є недостовірною.

Судом роз`яснено позивачці визначений статтею 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів, а саме про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, із заявою/клопотанням про долучення доказів або їх витребування позивачка до суду не звернулася.

Відповідач у судове засідання не з`явився, із заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Представник відповідача адвокат Солод В.М. у судовому засіданні просив у позові відмовити. Вказував про те, що із грошового утримання відповідача відраховуються аліменти на користь позивачки та на користь попередньої дружини для утримання його дітей, у розмірі по частині кожній від його доходу, фактично з його заробітку утримується 50 % на сплату аліментів. Із позовом про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів відповідач не звертався. Також відповідач добровільно перераховує позивачці аліменти для погашення боргу, виниклого до ухвалення рішення судом. Розмір заборгованості по аліментам відповідачу не відомий, адже такий розрахунок до цього часу державним виконавцем не наданий, постанова про відкриття виконавчого провадження не вручена. Вважає, що відсутня винуватість відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, яку він добровільно погашає.

ІІІ. Мотивувальна частина рішення

Застосовані норми права.

Положеннями ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів на утримання дитини за рішенням суду у частці від доходу її батька (матері) є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: "Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму».

Слід зазначити, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Однак, законодавець обмежив розмір неустойки (пені) розміром заборгованості по аліментам.

У постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, провадження № 61-18434св21 Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, роз`яснив, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Крім цього, у постанові в справі № 362/4462/16-ц (провадження N 61-10968св19) від 20.07.2020 Верховний Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступного висновку: "…відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника".

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження N 61-16670 сво 19) зазначив: "Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо)».

Отже, у Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

ВС неодноразово наголошував на тому, що для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Сторони у справі: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Згідно з рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.06.2024 у справі № 709/674/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць (а.с. 6-, 29-30).

Примусове виконання вказаного рішення суду здійснює Чорнобаївський відділ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ), виконавче провадження № 75321816. Ця обставина визнана учасниками справи, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, суд не має сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання, а тому вважає встановленою.

У судовому засіданні досліджений долучений позивачкою Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 75321816 за період із квітня 2024 року по вересень 2024 року. У розрахунку вказаний боржник: ОСОБА_2 , міститься печатка Чорнобаївського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) та підпис особи, без зазначення її прізвища та посади. Згідно Розрахунку: у квітні 2024 року підлягають стягненню аліменти в розмірі 1 591,95 грн, сплачено боржником 0,00 грн, у травні 2024 року підлягають стягненню 6 696,33 грн, сплачено боржником 0,00 грн; у червні 2024 року підлягають стягненню 7 347,99 грн, сплачено боржником 2 000 грн; у липні 2024 року підлягають стягненню 6 681,32 грн, сплачено боржником 5 174,56 грн; у серпні 2024 року підлягають стягненню 6 732,21 грн, сплачено боржником 6 732,21 грн; у вересні 2024 року підлягають стягненню 6 726,98 грн, сплачено боржником 6 726,98 грн; сукупний розмір заборгованості 15 143,03 грн. При цьому, розрахунок не містить дати його складання та відсутня інформація про день, станом на який визначений сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 7).

Згідно довідки про доходи № 356 від 10.10.2024, виданої ГУ НП в Черкаській області, загальна сума нарахованого ОСОБА_2 грошового забезпечення за період із липня по серпень 2024 року становить 93 603,23 грн, утримано військовий збір 1 404,05 грн, сплачені аліменти 37 675,30 грн (а.с. 34).

Судом досліджені платіжні інструкції, згідно яких ОСОБА_2 здійснював перерахування на розрахунковий рахунок Чорнобаївського ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ), ВП № 75321816, ОСОБА_1 грошових коштів, а саме: 500,00 грн 29.12.2024, 500,00 грн 01.12.2024, 500,00 грн 16.11.2024 (а.с. 31 33).

У судовому засіданні досліджені надані позивачкою виписки із медичної карти на ім`я малолітньої ОСОБА_3 (а.с. 45-51).

Інших письмових доказів сторонами не надано, зави та клопотання про долучення доказів або їх витребування сторони не заявляли, незважаючи на роз`яснення судом положень статті 81 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів.

Оцінка судом аргументів учасників справи..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Судом установлено, що згідно рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.06.2024 у справі № 709/674/24 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Суд не погоджується із твердженнями відповідача та його представника про те, що обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина у нього виник із 10.06.2024, із дня ухвалення рішення судом. Слід указати про те, що обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі судового рішення, а з факту народження дитини (стаття 180 СК України). Однак, для застосування положень ст. 196 СК України щодо покладення на відповідача відповідальності за прострочення сплати аліментів необхідно встановити: наявність рішення суду (судового наказу) про стягнення аліментів із відповідача або укладення між сторонами договору щодо сплати аліментів, винуватість платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка вважає, що відповідач має сплатити неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з квітня по липень 2024 року в сумі 29 534,43 грн. При цьому, рішення про стягнення аліментів із відповідача ухвалено 10.06.2024. Позивачкою не надано доказів про наявність рішення суду або договору між сторонами про визначення розміру аліментів протягом квітня-травня 2024 року.

Також суд констатує, що позивачкою не надано доказів про розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на час її звернення до суду з цим позовом. У матеріалах справи відсутні відомості щодо дати направлення виконавчих листів на виконання, дати відкриття виконавчого провадження, направлення державним виконавцем постанови про звернення стягнення на заробітну плату відповідача за місцем його роботи.

Жодною зі сторін не заявлялося клопотання щодо витребування матеріалів виконавчого провадження та не були надані постанови про відкриття виконавчого провадження із номером доступу до АСВП. При цьому, сторони визнають ту обставину, що утримання аліментів із відповідача на цей час здійснюється бухгалтерією за місцем роботи відповідача в ГУ НП в Черкаській області.

Досліджений судом Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період із квітня по вересень 2024 року суд уважає недостатнім доказом, адже він не містить даних про особу, котра його склала, що унеможливлює ідентифікацію та перевірку повноважень особи на складання такого розрахунку. В наданому Розрахунку відсутня дата його складання, що унеможливлює встановлення наявності або відсутності такої заборгованості станом на час звернення позивачки до суду із позовом та на час розгляду справи. Цей Розрахунок містить відомості лише щодо розміру нарахованих та сплачених аліментів за період із квітня по вересень 2024 року та не містить відомості про розмір нарахованих і сплачених аліментів за період із жовтня по грудень 2024 року, тобто по день пред`явлення позову, що унеможливлює перевірку судом наявності або відсутності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів на час розгляду справи, час виникнення та сплати заборгованості.

Суд урахував, що відповідачем надана довідка про доходи № 356 від 10.10.2024 за період із липня по серпень 2024 року, за змістом якої роботодавцем ГУ НП в Черкаській області йому нараховано грошове утримання в сумі 93 603,23 грн, утримано військовий збір 1 404,05 грн, сплачені аліменти 37 675,30 грн (а.с. 34).

Також відповідач самостійно здійснював перерахування грошових коштів до Чорнобаївського відділу ДВС як сплату аліментів на утримання дитини: 16.11.2024 у розмірі 500,00 грн, 01.12.2024 у розмірі 500,00 грн та 29.12.2024 у розмірі 500,00 грн (а.с. 31 33).

Суд уважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та погоджується з доводами сторони відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів з квітня по липень 2024 року, про його обізнаність щодо розміру заборгованості.

Натомість, нарахування, утримання та перерахування аліментів проводиться бухгалтерією за місцем роботи відповідача.

Під час розгляду справи судом встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів у відповідача виникла до постановлення рішення у справі, при цьому судом не встановлено, що відповідач своєю недобросовісною поведінкою сприяв виникненню цієї заборгованості, ухилявся від її погашення.

Також суд ураховує подальшу поведінку відповідача, який визнав наявність заборгованості та не ухиляється від її погашення.

За вказаних обставин суд вважає, що відповідач довів належними доказами відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментам за період з квітня по липень 2024 року та приходить до висновку, що покладення на відповідача обов`язку сплатити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів не буде відповідати вимогам законності та справедливості, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 24 лютого 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.О. Шарая