КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/1197/23 Головуючий у І інстанціїМерзлий Л.В.
Провадження №22-ц/824/3908/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про зміну черговості одержання права на спадщину, мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра позивача ОСОБА_3 . Внаслідок смерті сестри відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на частину житлового будинку АДРЕСА_1 і земельну ділянку, на якій розташований будинок. Заповіту спадкодавець не залишила. Позивач у справі, рідна сестра спадкодавця, є спадкоємцем другої черги.

Відповідач у справі ОСОБА_1 , син спадкодавця, є спадкоємцем першої черги.

І позивач, і відповідач спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Наталією Станіславівною заведена спадкова справа №16/2022від 20 вересня2022року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

18 січня 2023 року позивач одержала повідомлення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Наталії Станіславівни про те, що крім позивача заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 було подано сином померлої, а саме ОСОБА_1 , який є спадкоємцем першої черги за законом. Тому позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сестри в нотаріальній конторі і вимушена звернутись до суду з позовом про зміну черговості одержання права на спадкування.

Позивач вказує, що між нею та сестрою завжди були дуже дружні стосунки, за життя вони завжди один одному допомагали та підтримували.

З 1995 року сестра постійно проживала в житловому будинку в АДРЕСА_1 . В січні 2011 року помер її чоловік ОСОБА_4 .

Відповідач з 2017 року постійно проживає в росії та працює там.

З 1990 років сестра хворіла на цукровий діабет, перебувала на обстеженні та лікуванні в «Інституті невідкладної та відновної хірургії імені В.Гусака» в м. Донецьк. Позивач та її син ОСОБА_5 оплачували лікування сестри, купляли ліки, несли всі витрати за її перебування в лікарні.

У 1997 році позивач вийшла на пенсію, у неї з`явилося багато вільного часу, сестра теж була пенсіонеркою, тому позивач майже весь час проживала разом із сестрою в м. Ірпені, вели спільне господарство, зароблені гроші витрачали на спільні потреби, на ліки сестрі, на життя, робили ремонт.

З 2014 року сестра через цукровий діабет почала різко втрачати зір і позивач з сином оплатили їй операцію на очах, яку робили в м. Києві.

В 2020 році стан здоров'я спадкодавця погіршився, вона втратила пам'ять, не знала який день та час, не могла порахувати навіть до п'яти, їй поставили діагноз - деменція. Проте, вона впізнавала і позивача і оточуючих, була доброзичливою.

У квітні 2021 року сестрі ампутували ліву ногу в Ірпінській центральній міській лікарні (м. Буча, вул. Польова, 19).

Позивач разом з відповідачем, який приїхав в Україну провідати матір, кожного дня протягом тижня доглядала за сестрою.

Внаслідок важкої хвороби сестра перебувала у безпорадному стані і була неспроможною самостійно забезпечувати свої потреби. Позивач не тільки купувала продукти, ліки, оплачувала лікування, готувала їжу, а й тривалий час доглядала за сестрою, переодягала її, робила все, що вона не спроможна була зробити сама через хворобу.

Сестра потребувала постійної фізичної допомоги, турботи та моральної підтримки внаслідок важкого захворювання, яке спричиняло їй тяжкі страждання та болі. Крім того, лікування сестри потребувало коштів. Пенсії сестри не вистачало навіть на придбання елементарних ліків. Всі ці турботи лягли на плечі позивача.

Спадкодавець ОСОБА_3 померла у віці 82 років в Київській міській клінічній лікарні № 18 під час окупації м. Ірпеня. Позивач несла витрати на поховання спадкодавця, оплатила кремацію в сумі 24 000 грн.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд змінити черговість одержання права на спадкування та надати ОСОБА_1 , спадкоємцю за законом другої черги, право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцем за законом першої черги ОСОБА_2 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення по справі, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що вона з даним позовом звернулася з тих підстав, що протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу своїй сестрі, яка через хворобу та каліцтво перебувала у безпорадному стані.

Скаржник зазначає, що так як спадкодавець хворіла на цукровий діабет, то мала серйозні проблеми з здоров'ям та не могла обходитися без сторонньої допомоги. Позивачка зазначає, що всі витрати на лікування її сестри і витрати по оплаті комунальних витрат були здійснені за її рахунок. ОСОБА_6 вказує, що вона не тільки матеріально забезпечувала сестру, а й допомагала по господарству: прибирала будинок, обробляла земельну ділянку, консервувала овочі і все, що було потрібно аби забезпечити їх спільні потреби.

ОСОБА_1 вказує, що зробила косметичний ремонт в будинку, де вони мешкали за власний кошт та за допомогою її сина, племінника спадкодавця. Не погоджується з висновком суду, що вона не утримувала спадкодавця та не проживала разом з нею, так як отримувала пенсію в Донецькій області, оскільки пенсійні виплати отримувала на банківську картку і могла зняти кошти будь-де.

Щодо показів свідків зазначає, скаржник що вони є зацікавленими особами, тому прийняли сторону відповідача.

Скаржниця в доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач не надавав спадкодавцю допомоги, зловживав спиртними напоями, більше того виїхав до росії, де отримав громадянство, в той час, коли його мати потребувала допомоги.

У відповідь на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сайко Ю.В. подав відзив, у якому зазначає, що позивачем не доведено обставини, які дають можливість зміни черговості права на спадкування.

Посилаючись на відомості Пенсійного фонду України та Державної податкової служби вказує, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує доходи від Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області і лише з 20 вересня 2022 року фактично проживає за адресою спадкодавця.

Допитані свідки підтвердили, що саме відповідач забезпечував спадкодавця та винаймав для неї доглядальниць. Факт не постійного проживання позивача з померлою сестрою підтверджується і заявою свідка ОСОБА_7 (лікуючого лікаря), який в своїй заяві зазначає, що хвору ніхто не відвідував, проте син був постійно на телефонному зв`язку.

На думку відповідача доводи позивача щодо її витрат на поховання спадкодавця та ремонту будинку не заслуговують на увагу, оскільки ці дії вчинені після смерті ОСОБА_3 , а отже не входять в предмет доказування.

Представник відповідача також зазначив, що для захисту своїх прав та інтересів відповідач ОСОБА_1 27 лютого 2023 року уклав з Адвокатським бюро «Сайко та Партнери» договір про надання правової допомоги № 57. На підтвердження надання клієнту послуг за цим Договором між його сторонами 27 листопада 2024 року підписано акт № 2 про надання правничої допомоги на загальну суму 10 000,00 грн. таким чином, судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу пов`язані із розглядом апеляційної скарги позивача у суді апеляційної інстанції становлять 10 000,00 грн, які просив стягнути з позивача на користь відповідача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Шевченко З.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сайко Ю.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вирішити питання стягнення судових витрат за наслідками розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , у віці 82 років у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_3 належали 5/9 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , які належали останній на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 10.12.1997 Ірпінською державною нотаріальною контрою за реєстровим №2-3208, та земельна ділянка площею 0,0500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель кадастровий номер :07:1101:0072, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА№445529.

Згідно матеріалів справи, а саме відомостей, які містяться в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Ірпінь» за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї власника житла (заявника) від 27.09.2022, складеного депутатом Ірпінської міської ради, при обстеженні встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_1 за даною адресою не проживає з 2018. На час смерті матері знаходився в росії.

Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С. 20.09.2022 заведено спадкову справу №№ 16/2022, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.09.2022.

З матеріалів спадкової справи № 16/2022, вбачається, що 26.09.2022 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернувся ОСОБА_2 .

Крім того, із заявою про прийняття спадщини за законом 20.09.2022 звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В заяві також зазначено про те, що спадкоємцем 1-го ступеня споріднення є син померлої ОСОБА_2 , який є громадянином російської федерації. У померлої був лише один син. Спадкодавця на день смерті була не заміжня. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею 2-х черги спадкування. Інших спадкоємців, крім вже зазначених, ні за законом, ні за заповітом, немає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволені позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадщину слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю обставин, на які посилається позивач.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Звертаючись до суду із вимогами про зміну черговості у спадкуванні, позивач ОСОБА_1 зазначала, що спадкодавець ОСОБА_3 перебувала у тяжкому фізичному стані у зв`язку із хворобою і потребувала сторонньої допомоги, позивач постійно опікувалась сестрою, матеріально її забезпечувала, купувала ліки, понесла витрати на її поховання, оплатила кремацію.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14 (провадження № 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції в ході розгляду справи допитані свідки.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що відповідач по справі її брат по батькові. В період з січня 2020 по 2022 рік свідок відвідувала померлу один раз на місяць, потім, як приїхав ОСОБА_9 - син померлої спадкодавці, рідше приходила. На прохання ОСОБА_9 свідок привозила необхідні речі. Також свідок зазначила про те, що на прохання відповідача поховала його матір у червні 2022.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що відповідач по справі його кум. У 2014 відповідач поїхав у росію, приїздив раз на три місяці. У 2018, 2019 та 2021 приїхав до України та доглядав за матір`ю і свідок йому допомагав. Свідок також вказав про те, що приходив до матері відповідача раз на три місяці.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що на прохання відповідача вона була доглядальницею померлої ОСОБА_3 з травня 2021 по вересень 2021. Відповідач оплачував роботу свідка кожного тижня. Позивача свідок бачила перед операцією, яку проводили ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції також прийнято та досліджено в якості доказу нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_12 від 25.04.2023, яка у своїй заяві зазначила про те, що з 1954 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є сусідкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 1994 ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком переїхала проживати до м. Ірпеня разом з сином ОСОБА_13 . У січні 2011 помер чоловік ОСОБА_3 і з цього часу у будинку проживали ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 , який утримував господарство та свою матір. У 2018 ОСОБА_1 поїхав на заробітки за кордон. У період до 01.03.2020 він регулярно (кожні 2-3 місяці) приїжджав до матері та фінансував її потреби. Від початку пандемії, з 16.03.2020 ОСОБА_1 не мав змоги приїхати через карантинні обмеження. ОСОБА_3 проживала сама і була повністю в змозі себе обслуговувати. Проте, з метою безпеки її здоров`ю, ОСОБА_1 дистанційно організував допомогу для своєї матері, а саме: всі продукти та медикаменти їй закуповувала та привозила ОСОБА_8 , яка приходилась їй пасербицею та ОСОБА_14 , яка була подругою померлої. До свідка ОСОБА_3 зверталась по допомогу з оплатою комунальних послуг, гроші на які давала готівкою. Крім того, ОСОБА_1 просив якомога частіше навідувати матір та сповіщати його про потреби матері. На початку квітня 2021 ОСОБА_3 повідомила свідку про те, що в неї болить палець на нозі, від виклику лікаря відмовилась. ОСОБА_1 після курсу вакцинації повернувся в Україну 16.04.2021. 19.04.2021 він відвіз матір до лікаря, де її прооперували. Увесь час ОСОБА_1 перебував поряд з матір`ю, все організовував та фінансував. Проте, як тільки було встановлено діагноз, ОСОБА_1 проінформував ОСОБА_15 про стан її сестри і вона приїхала провідати хвору, але перебувала в м. Ірпені не довго, десь тиждень і поїхала ще до повернення ОСОБА_3 додому. ОСОБА_3 повернулась додому 13.05.2021, де вже її син переобладнав будинок та облаштував для неї всі необхідні умови, враховуючи потреби людини з обмеженими можливостями. Крім того, він ще у лікарні найняв для матері доглядальницю. У 2021 ОСОБА_16 майже весь час перебував в м. Ірпені, піклувався про матір та організовував для неї цілодобовий догляд за допомогою доглядальниць, послуги яких оплачував. У вересні 2021 ОСОБА_16 вимушений був поїхати на місяць, оскільки мав зобов`язання за трудовим договором. Переймаючись за безпеку матері, він звернувся до ОСОБА_1 з проханням замінити його та прослідкувати за роботою доглядальниць. ОСОБА_17 приїхала, але через два тижні поїхала додому, не дочекавшись повернення ОСОБА_2 та покинувши сестру на сторонніх осіб. У жовтні 2021 ОСОБА_16 повернувся та пробув з матір?ю до кінця листопада 2021 року, після чого був змушений знову поїхати, оскільки заходи, пов?язані з доглядом за ОСОБА_18 , потребували значних фінансових ресурсів. На прохання ОСОБА_2 , свідок слідкувала за роботою доглядальниць, а кошти на оплату їх роботи та інші потреби приносив товариш ОСОБА_2 - ОСОБА_19 . Так продовжувалось аж до початку війни у лютому 2022 року. На початку березня 2022 року ОСОБА_20 було евакуйовано за допомогою її доглядальниці - ОСОБА_21 та сусідів до м. Києва. Після цього ОСОБА_16 повідомив свідку про смерть матері. Також свідок повідомила, що від моменту евакуації ОСОБА_3 будинок був порожнім аж до вересня 2022 року, коли з?явилась ОСОБА_17 та затребувала ключі від будинку, які знаходились у свідка. З її слів до цього періоду вона перебувала у місті Кропивницькому.

Крім того, з дослідженої судом першої інстанції нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_7 від 28.04.2023, вбачається наступне. ОСОБА_7 з 2020 року працює на посаді лікаря-онколога паліативної допомоги КНП «Київська міська клінічна лікарня №18» за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 17. Так, о 16 год. 08 хв. 10 березня 2022 року до КНП «Київська міська клінічна лікарня №18» швидкою допомогою було доставлено ОСОБА_3 , якій при прийомі встановили діагноз: енцефалопатія з супутніми захворюваннями на цукровий діабет типу 2. За період перебування у відділенні стан хворої був важким та прогресивно погіршувався. Наростали явища серцево-легеневої та церебральної недостатності на фоні яких і настала клінічна смерть. Реанімаційні заходи в повному об?ємі виявились неефективними. О 09 год. 30 хв. 28 березня 2022 року у ОСОБА_3 констатовано біологічну смерть. Впродовж знаходження в лікарні хвору ніхто не відвідував. Проте, весь цей час на телефонному зв`язку був її син - ОСОБА_2 , якому свідок і повідомив про смерть матері.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними, достовірними і достатніми доказами наявності вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем, матеріального забезпечення її тільки позивачем та надання іншої допомоги виключно позивачем.

Разом з тим, місцевий суд звернув увагу на те, що належними та допустимими доказами суду доведено факт піклування та догляду за спадкодавцем її сином - ОСОБА_1 . Твердження представника відповідача, викладені у відзиві та наданих поясненнях, знайшли своє підтвердження згідно письмових доказів та показів свідків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а значною мірою зводяться до переоцінки доказів у справі.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу та керуючись положеннями частини другої статті 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сайко Ю.В. зазначав, що для захисту своїх прав та інтересів відповідач ОСОБА_1 27 лютого 2023 року уклав з Адвокатським бюро «Сайко та Партнери» договір про надання правової допомоги № 57.

До відзиву на апеляційну скаргу додано копії наступних документів, підтверджуючих наявність судових витрат: Договір про надання правової допомоги № 57 від 27 лютого 2023 року, Додаткова угода № 1 до Договору про надання правової допомоги № 57 від 27 лютого 2023 року, Акт № 2 про надання правничої допомоги від 24.11.2024 року, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з п. 1.4 вказаного Договору, конкретний зміст правової допомоги, що надаватиметься Клієнту згідно умов цього Договору, визначається Сторонами в додатковій угоді до даного Договору.

Згідно з п. 3.6 Договору, відшкодування витрат здійснюється Клієнтом в розмірі, на умовах і в порядку, визначеному у відповідній додатковій угоді до Договору.

Факт надання послуг підтверджується Актом наданої правничої допомоги, який складається Бюро у двох примірниках та надається Клієнту. Протягом 3-х днів з моменту надання (відправлення) акту та за відсутності зауважень до нього Клієнт зобов`язаний підписати його та повернути один примірник Бюро.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 57 від 27 лютого 2023 року, зміст правової допомоги, що надається Клієнту становить надання повного спектру професійної правничої допомоги, пов`язаного з оформленням прав Клієнта на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 , та у зв`язку із цим представлення прав і законних інтересів Клієнта у (перед) приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С., Ірпінському міському суді Київської області при розгляді справи № 367/1197/23, де клієнт виступає в статусі відповідача, всіх судах міста Києва та Київської області, Київському апеляційному суді, Верховному Суді та перед іншими фізичними та юридичними особами. Адвокат, що надає правову допомогу - Сайко Ю.В . Розмір гонорару Бюро визначається на підставі загального обсягу виконаної роботи (наданої послуги) у відповідності до змісту правової допомоги, що надається Клієнту та тарифної ставки Бюро, яка складає - 2000,00 грн/год. При цьому, мінімальний оплачуваний час становить 0,5 год, вартість адвокатського запиту - 1500,00 грн, а мінімальна вартість представлення інтересів Клієнта в одному судовому засіданні становить - 2000,00 грн.

Відповідно до Акту №2 про надання правничої допомоги від 27.11.2024 року, Бюро надало, а Клієнт прийняв надану правову допомогу, що полягає в наступному:

- підготування та надсилання до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року у справі №367/1197/23, що включає правовий аналіз доводів апеляційної скарги стосовно перспектив їх спростування; опрацювання інформативної бази та судової практики, що потенційно може спростувати висновки апелянта, викладені в апеляційній скарзі; надсилання засобами поштового зв`язку копії апеляційної скарги (з доданими до неї документами) - 3 год, розмір гонорару - 6000,00 грн;

- представлення інтересів клієнта у Київському апеляційному суді при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року у справі №367/1197/23, в тому числі, але не виключно: підготування та подача до суду різного роду клопотань і заяв процесуального характеру, участь у судових засіданнях, моніторинг руху справи № 367/1197/23 в Київському апеляційному суді за даними веб-сторінки - 2 год, розмір гонорару - 4000,00 грн.

Таким чином, судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом апеляційної скарги позивача у суді апеляційної інстанції становлять 10 000,00 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Ні позивачем, ні представником позивача не було подано до Київського апеляційного суду заяви про зменшення розміру витрат відповідача на правову допомогу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сайко Ю.В. та стягнути з позивача на користь відповідача 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Зазначений розмір витрат на правничу допомогу у відповідає критеріям розумності та реальності, є співмірним з витраченим адвокатом часом на надання правової допомоги при розгляді справи в суді апеляційної інстанції та підтверджується наданими документами.

Позивачем не надано доказів невідповідності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених відповідачем витрат на адвокатські послуги, необхідності та підстав їх зменшення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 лютого 2025 року.

Реквізити учасників справ:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар