_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/367/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 року

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Кравченко К.С. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 19.09.2924 р., просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна 5/100 житлового будинку ЖБК Розквіт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із загальною площею 54,37 кв.м., укладений 21.12.1999 р. між продавцем, ОСОБА_2 , та покупцем, ОСОБА_3 , зареєстрований на Універсальній товарній біржі КАФА в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості за р. № 121/99 від 21.08.1999 р. та визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9831432 від 11.01.2014 р. на підставі якого державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Чернавською Інною Василівною 08.01.2014 р. внесено запис (номер відомостей про речове право: 4212312) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , на 5/100 об`єкту житлової нерухомості, ЖБК Розквіт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01) із закриттям розділу.

Позов вмотивовано тим, що вчинені Відповідачкою дії у 2014 році щодо реєстрації права власності на майно, що було відчужене нею у 1999 році, спричинили появу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно подвійного запису про право власності на одне і теж нерухоме майно, що, в свою чергу, перешкоджає Позивачу у вільному користуванні, розпорядженні своїм майном, право власності на яке зареєстроване за ним на законних підставах.

У судоовму засіданні представник позивач позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, судові повістки направлялися їй за останнім зареєстрованим місцем проживання та повернулися з відміткою адресат відсутній, що за правилами ст.128ч.8 ЦПК України вважається врученими належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 1999 року між Добровольською (член Універсальної товарної біржі КАФА) як продавцем, та ОСОБА_3 (член Універсальної товарної біржі КАФА), як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу.

Відповідно до умов Договору від 21.12.1999 р. ОСОБА_3 придбала 5/100 житлового будинку ЖБК Розквіт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із загальною площею 54,37 кв.м.

У відповідності до ст. 15 Закону України Про товарну біржу (у редакції, що діяла на момент вчинення правочину), вказаний Договір від 21.12.1999 р. був зареєстрований на Універсальній товарній біржі КАФА в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості за реєстровим № 121/99.

На момент вчинення угоди сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу нерухомого майна 5/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору. Отже, правочин був реальним та вчинений у формі, що передбачалася чинним законодавством України на момент його укладання.

Особи усіх сторін Договору від 21.12.1999 р. встановлено, справжність їх підписів підтверджена, про що вказано і в тексті самого Договору.

Усі обов`язки за Договору від 21.12.1999 р. сторонами виконані у повному обсязі. Перехід права власності відбувся.

Виконання зобов`язань та проведення повного розрахунку за Договором підтверджується п. 6 Договору від 21.12.1999 р., відповідно до умов якого, 5/100 житлового будинку АДРЕСА_1 продано за 2591 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто одну) гривню 00 копійок, які отримані продавцем (Відповідачкою) до підписання Договору.

Оскільки, станом на дату звернення до суду, як і під час судового розгляду, жодних заперечень від будь-яких зі сторін, що уклали Договір, зокрема, стосовно наслідків його укладання не виникало, то суд приходить до висновку про реальність укладання Договору від 21.12.1999 р. та підтвердження факту добросовісного власника.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», на яку є посилання в договорі та яка була чинна станом на дату укладення правочину, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Таким чином, при укладенні Договору сторонами у повному обсязі дотримано вимоги ч. 1 ст. 15 ЗУ Про товарну біржу, а Договір є таким, що визнається біржовою операцією.

В подальшому, ОСОБА_3 , як нова власниця 5/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , провела власними силами його реконструкцію із частковою зміною несучих конструкцій та виділенням у самостійну одиницю з подальшою зміною адреси на АДРЕСА_1 із загальною площею 54,3 кв.м., що підтверджується НОМЕР_1 від 18 січня 2010 року про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, видане Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 367416747 від 26.02.2024 р., 22 лютого 2024 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок (розмір частки 1/1) за адресою: АДРЕСА_1 із загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 30,8 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, номер відомостей про речове право: 53867797). Державна реєстрація права власності була вчинена державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козловим Ю.В. на підставі вищевказаних: Договору купівлі-продажу за р. № 121/99 від 21.12.1999 р., Свідоцтва № НОМЕР_2 від 18.01.2010 р. та технічного паспорта виданого ЄДЕССБ від 22.02.2024 р.

Право власності за ОСОБА_3 було зареєстровано (тобто визнано державою) відповідно до чинної на той момент Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09 червня 1998 року, яка передбачала в якості правовстановлюючого документу зареєстровані на біржі правочини.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на час укладення Договору, та Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Згідно ст.220ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна за р. № 121/99 від 21.12.1999 р. дійсним.

З приводу вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9831432 від 11.01.2014 р. суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 5/100 житлового будинку ЖБК Розквіт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (який Відповідачка відчужила у 1999 році на підставі біржового договору), це той самий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який був реконструйований ОСОБА_3 (новою власницею за Договором купівлі-продажу від 21.12.1999 р.), виведений в одиницю з присвоєнням нової адреси.

Внаслідок відчуження ОСОБА_3 вказаного житлового будинку, на теперішній час він знаходиться у власності Позивача, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 370517743 від 19.03.2024 р.

Водночас, з Витягу з Державного реєстру речових прав № 383969142 від 21.06.2024 р. вбачається, що в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис від 08.01.2014 р. (номер відомостей про речове право: 4212312) про право власності Відповідачки на 5/100 житлового будинку ЖБК Розквіт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01), який фактично 21 грудня 1999 року був відчужений на користь ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що державна реєстрація права власності за Відповідачкою була вчинена державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Чернавською І.В. на підставі дубліката Реєстраційного посвідчення, виданого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 14190.091 від 09 квітня 1994 року (дублікат виданий 09.08.1999 р.), на підставі якого у 1999 році Відповідачка вже відчужила це нерухоме майно на користь ОСОБА_3 , уклавши з останньою Договір купівлі-продажу на Універсальній товарній біржі КАФА.

Отже, цей запис про державну реєстрацію закріплює право власності на нерухомість за особою, яка на момент вчинення державної реєстрації, не мала на нього ні права власності, ні права користування. У зв`язку з чим виникла подвійна реєстрація на один і той самий об`єкт нерухомого майна, що свідчить про порушення Відповідачем законних прав та інтересів Позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, у тому числі на нерухоме майно, є наявність підтвердженого належними доказами права власності позивача щодо нерухомого майна, а також підтверджений належним доказами факт порушення цього права.

Відповідний правовстановлюючий документ (правочин, договір, акт тощо) є підставою для переходу до особи прав на нерухомість, тобто породжує відповідні зобов`язання з передачі майна, а безпосередньо набуття особою усіх повноважень власника (володіння, користування, розпорядження) відбувається в момент внесення до реєстру відповідного запису про державну реєстрацію отриманого речового права.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність права власності (володіння, користування, розпорядження) у Позивача на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 370517743 від 19.03.2024 р. Державна реєстрацій права власності проведена на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватного нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за реєстровим № 977.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Якщо суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна 5/100 житлового будинку ЖБК Розквіт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із загальною площею 54,37 кв.м., укладений 21.12.1999 р. між продавцем, ОСОБА_2 , та покупцем, ОСОБА_3 , зареєстрований на Універсальній товарній біржі КАФА в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості за р. № 121/99.

Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9831432 від 11.01.2014 р. на підставі якого державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Чернавською Інною Василівною 08.01.2014 р. внесено запис (номер відомостей про речове право: 4212312) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , на 5/100 об`єкту житлової нерухомості, ЖБК Розквіт, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Окружна, будинок 29 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01) із закриттям розділу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я. В. Бескровний