Провадження № 2/344/298/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю:секретаря судового засідання Грималюк Х.В.,

представника позивача Дроздюка Н.В.,

представника третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи на стороні позивача : Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району (КЕЧ району), третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про звільнення службового приміщення ,-

ВСТАНОВИВ:

21.08.2023 за вхідною датою реєстрації кореспонденції позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою до відповідача, за участю третьої особи, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратила право користування службовим (штатно-посадовим) житловим приміщенням; зобов`язати відповідача та членів його сім`ї звільнити службове (штатно-посадове) житлове приміщення.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до наказів Міністерства оборони України №40 від 31.01.2019 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України» (зі змінами); №51 від 19.02.2020 «Про продовження проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України», у Збройних Силах України проводиться експеримент. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві оперативного управління військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до наказу Міністерства обороги України від 04.03.2020 №83 «Про закріплення нерухомого військового майна». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 №264ад «Про закріплення житлових приміщень штатно-посадового (службового) житла військової частини НОМЕР_1 » вказана вище квартира була закріплена за посадою начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 , на якій проходив військову службу майор ОСОБА_2 . На підставі рапорту від 05.08.2020 майора ОСОБА_2 між військовою частиною НОМЕР_1 та відповідачем було укладено договір надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла від 05.08.2020 за №7.

Відповідно до наказу командування Повітряних Сил України (по особовому складу) від 18.11.2021 за №737 майор ОСОБА_2 звільнений з військової служби у запас та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №6 від 12.01.2022 останнього виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно умов зазначеного договору житлове приміщення для тимчасового користування надається військовослужбовцю на строк проходження ним служби. Договір не надає користувачу та членам його сім`ї право реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для державної реєстрації речових прав на нього за користувачем та членами його сім`ї. Відповідач погодився на умови договору, але по даний час користується спірним житлом на власний розсуд в супереч волі військової частини НОМЕР_1 , адже фактичного вивільнення вказаної квартири та повернення її позивачу не відбулося. Спроби досудового врегулювання спору виявилися безрезультатними, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду для захисту свої прав ( а.с. 1-5 т. 1).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.08.2023 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. ( а.с. 20-21 т. 1).

Ухвалою судді від 25.08.2023 такий позов залишено без руху ( а.с. 22 т. 1). 30.08.2023 усунуто недоліки ( а.с. 25-26 т. 1).

Ухвалою судді від 04.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін ( а.с. 32 т. 1).

Ухвалою суду від 16.10.2023 залучено до участі в даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_4 , а також в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ( а.с. 65 т. 1).

14.11.2023 треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали до суду письмові клопотання про слухання даної справи без їх участі.

14.11.2023 відповідачем, ОСОБА_2 , подано відзив, в якому зазначено, що заявлені позовні вимоги не визнає, так як вони є необґрунтованими та безпідставними. У витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.01.2022 зазначено, що він забезпечений штатно-посадови житлом від Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на квартирному обліку при військовій частині. 12.11.2021 на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 було оголошено протокол засідання житлової комісії Івано-Франківського гарнізону № від 28.10.2021, у якому значиться розподіл 20 службових квартир між військовими частинами Івано-Франківського гарнізону. Відповідно до п. 1.2 вказаного протоколу для військової частини НОМЕР_1 розділено 14 службових квартир, однак відповідачу було відмовлено в поліпшенні житлових умов шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням (службовою жилою площею) при військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із написанням рапорту та направленням документів на звільнення з лав Збройних Сил України. Вважає, що умова передбачена договором надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-службового) житла №7 від 05.08.2020, про обов`язок звільнити житлове приміщення, разом із членами його сім`ї, у місячний строк після звільнення з військової служби, порушує встановлений публічний порядок та прямо суперечить покладеному на позивача обов`язку забезпечити відповідача та членів його сім`ї житлом для постійного проживання, а у разі його відсутності, службовим жилим приміщенням. Крім цього зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування штатно-посадовим (службовим) житлом, однак він із сім`єю постійно проживають у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 . Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по справі ( а.с. 102-107 т. 1).

20.11.2023 через систему "Електронний суд", 23.11.2023 згідно штампу на поштовому конверті та 27.11.2023 згідно вхідної реєстрації кореспонденції представником позивача ОСОБА_7 подано відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081: військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. Військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними,за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні. Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках. У разі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові житлові приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню, якщо інше не передбачено законодавством. Згідно п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України «По затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» №1081 від 03.08.2006 року у разі переміщення по службі або звільнення військовослужбовців, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові жилі приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню, якщо інше не передбачено законодавством, отже відповідач та члени її сім`ї втратили користування штатно-посадовим (службовим) житлом: АДРЕСА_1 та підлягають виселенню. Відповідач проживає в зазначеній квартирі з серпня 2020 року, що не є «тривалим» часом проживання в розумінні встановлення особливого зв`язку особи з його постійним житлом, позбавлення можливості проживати в зазначеній квартирі не спричинить відповідачу таку шкоду, що непропорційно вище за законність його проживання. Просив позовні вимоги задоволити в повній мірі ( а.с. 141-146 т. 1).

01.12.2023 відповідачем, ОСОБА_2 , подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що він є інвалідом 3 групи, у зв`язку із проходженням військової служби впродовж 27 років, перебуває на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , має вислугу військової служби більше 20 років, був забезпечений службовим житлом, а тому не може бути виселений з службової квартири без надання іншого житла, що встановлено відповідно до вимог абзацу другого п.26 Розділу ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 - особи, звільненні з військової служби, які були забезпеченні службовим жилим приміщенням, жилою площею у гуртожитку (сімейному гуртожитку) та залишені на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень, для постійного проживання, не підлягають виселенню до забезпечення їх встановленим порядком постійним житлом. Також відповідач з сім`єю проживає у зазначено житлі з серпня 2020 року, сплачує витрати на утримання квартири, провів ремонт, що свідчить про наявність зв`язку із квартирою ( а.с. 185-187 т. 1).

05.12.2023 представником третьої особи на стороні позивача : Івано-Франківською квартирно-експлуатаційної частиною району (КЕЧ району) подано пояснення, в яких просив задоволити в повній мірі позовні вимоги. Зазначив, що відповідно до умов договору надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-службового) житла №7 від 05.08.2020 та Порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України, житло закріплюється за конкретною посадою військовослужбовців ЗСУ та надається у користування виключно на період зайняття посади за якою закріплено це житло. Відповідач був звільнений із займаної посади, а отже він та члени його сім`ї втратили право на користування штатно-посадовим (службовим) житлом за адресою: АДРЕСА_1 та підлягають виселенню ( а.с. 191-193 т. 1).

11.04.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив : зобов`язати ОСОБА_2 та членів його сім`ї : дружину - ОСОБА_3 , дочку - ОСОБА_6 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити службове (штатно-посадове) житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , інші позовні вимоги, які викладені в позовній заяві залишити без змін ( а.с. 11-14 т. 2).

30.04.2024 ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено - залучено до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , виключено зі складу учасників розгляду третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ( а.с. 84-86 т. 2).

22.05.2024 відповідачем ОСОБА_3 , в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , та відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що вважають, що їхня сім`я не входить до переліку осіб, яких можна виселити із службового житла без надання іншого житлового приміщення, оскільки ОСОБА_2 є майором Збройних Сил України, звільнений з лав Збройних Сил України за станом здоров`я 12.01.2022, є інвалідом 3 групи. Крім того у спірному житлі прописаний малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , яка є інвалідом дитинства, їй призначено 2 групу інвалідності. Жодного іншого житла у власності відповідачів не має, спірне житло є єдиним місцем їхнього проживання, оскільки військова частина не забезпечила ОСОБА_2 належним житлом відмінним від спірного. Просили відмовити у задоволенні позову ( а.с. 89-91 т. 2).

17.12.2024 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження ( а.с. 245-247 т. 2).

01.01.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача - Дроздюк Н.В. у вступному слові позов підтримав з підстав, що викладені письмово..

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Саварин С.С. у вступному слові заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві. Вподальшому подала заяву про розгляд справи без участі, у позові просила відмовити.

Представник третьої особи на стороні позивача - Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району (КЕЧ району) у вступному слові позов підтримав.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими відповідно до вимог закону.

Вислухавши вступне слово сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно аркуша ознайомлення від 31.12.2021 майор ОСОБА_8 ознайомився з Порядком проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 31.01.2019 №40 зі змінами ( а.с. 6).

Відповідно до рапорту майора ОСОБА_2 від 05.08.2020, останній звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому службового (штатно-посадового) житла у АДРЕСА_2 , з сім`єю у складі 4 осіб. Також у рапорті зазначено, що у разі переміщення на іншу посаду або звільнення з військової служби; отримання житлового приміщення для постійного проживання або службового житла, компенсації за належне для отримання житлове приміщення; виявлення використання житлового приміщення не за призначенням, руйнування його та зміни конструкції, перепланування і переобладнання житлового приміщення, приміщень будинку, інженерних систем будинку, здійснення прибудови до будинку в якому розміщене житлове приміщення; не вчинення ним протягом трьох місяців дій, спрямованих на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг; встановлення факту надання недостовірної інформації щодо відсутності службового житла, отриманого за попередніми місцями служби зобов`язується звільнити службове (штатно-посадове) житло у місячний строк разом з членами сім`ї ( а.с. 13 т. 1).

05.08.2020 між військовою частиною НОМЕР_1 , в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_9 та військовослужбовцем Збройних Сил України начальника командного пункту-заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 укладено договір №7 надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-службового) житла ( а.с. 14-17 т. 1).

У п. 1.1 вказаного договору зазначено, що військова частина НОМЕР_1 надає ОСОБА_2 на строк проходження ним служби на посаді начальника командного пункту-заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 для тимчасового користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яка здана в експлуатацію та перебуває на балансі Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району ( п. 1.4.).

У п. 7.4. вказано, що єдиним документом, що підтверджує надання житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , користувачу є підписаний сторонами акт приймання-передачі приміщення, в якому зазначається стан такого житлового приміщення, обладнання чи іншого майна, яке там знаходиться.

Відповідно до акту приймання-передачі житлового приміщення від 05.08.2020, складеного на підставі укладеного договору надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України (штатно-посадового) житла від 05.08.2020 №7, управитель, в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_9 передав, а користувач - начальник командного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 прийняв у користування на договірних умовах житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 18 т. 1).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 6 від 12.01.2022, майора ОСОБА_2 , начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління, наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.11.2021 №737 - звільнено у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я); станом на 12.01.2022 справи та посаду, яку обіймає здав. Також зазначено, що забезпечений штатно-посадовим житлом від Міністерства оборони України за адресою : АДРЕСА_1 , перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 ( а.с. 12 т. 1).

Відповідно до листа №350/484/1/49 від 11.01.2022 командира військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 , на виконання п. 3.12 договору надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-службового) житла №7 від 05.08.2020 надано місячний строк з дня виключення із списків військової частини для звільнення займаної житлової площі та надання підтверджуючих документів, щодо відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги у разі звільнення з військової служби, яке 12.01.2022 ОСОБА_2 отримано ( а.с. 8 т. 1).

Згідно з листом ОСОБА_2 від 04.02.2022, на лист від 11.01.2022 №350/484/1/49 про звільнення займаної житлової площі за адресою : АДРЕСА_1 , останній зазначив, що як військовослужбовець перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 в списках загальної черги Івано-Франківського гарнізону з 28.09.2010 під №258, в списках першочергового забезпечення житлом з 28.09.2010 під №31, в списках військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим приміщенням військової частини НОМЕР_1 з 02.02.2007 під №4, його вислуга на службі у Збройних Силах України - 26 років 9 місяців 4 дні, він має право на отримання житла з державного житлового фонду. Його дочка, яка прописана у вказаній квартирі є інвалідом з дитинства, під час служби він отримав інвалідність та змушений був звільнитися із Збройних Сил України, а тому не може звільнити вказане житлове приміщення, без забезпечення його житловим приміщенням на виконання вимоги про виселення ( а.с. 9 т. 1).

З листа командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що майору запасу ОСОБА_2 було надано термін для вивільнення житлового приміщення за адресою : АДРЕСА_1 , який закінчився 12.02.2022, та запропоновано добровільно вивільнити займану житлову площу до 07.08.2023, у разі не вивільнення вказаного житла самостійно та в добровільному порядку військова частина НОМЕР_1 змушена буде звернутися до суду ( а.с. 10 т. 1).

Згідно відповіді ОСОБА_2 , на лист командира військової частини НОМЕР_1 , останній зазначив, що на даний час немає можливості звільнити займане житло, оскільки військова частина не забезпечила його належним житлом, він досі перебуває на квартирному обліку для отримання житла як військовослужбовець і такого житла не отримав; рішенням виконавчого комітету Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради №34 від 30.10.2019 квартиру АДРЕСА_4 включено до числа службових, отже його проживання у зазначеній квартирі є законним ( а.с. 11 т. 1).

Відповідно до додатку 15 до наказу Міністерства оборони України від 27.02.2023 №105/нм «Про закріплення на праві оперативного управління нерухомого військового майна» у переліку нерухомого майна, що закріплюється на праві оперативного управління за Івано-Франківською квартирно-експлуатаційною частиною (району) у житловому будинку АДРЕСА_5 зазначені квартири, зокрема і квартира АДРЕСА_6 ( а.с. 59-61 т. 1).

Згідно витягу із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 за №15 від 12.11.2021, розглянуто питання про зміну дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. У п. 9.3. вказано, що відповідно до сприсків осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) при військовій частині НОМЕР_1 та розглянувши письмові відмови, а також з врахуванням обставин, які не надають право на отримання службової житлової площі не розглядати надання службової квартири по АДРЕСА_7 : майору ОСОБА_2 , у зв`язку із написанням рапорту та направлення документів на звільнення з лав Збройних Сил України і такий не є претендентом на отримання даного житлового приміщення; рапорт на звільнення з лав ЗС України від 26.10.2021 №6359 ( а.с. 114-121 т. 1).

У довідці (витяг з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію (прописку) по місцю дислокації військової частини НОМЕР_1 ) №350/484/883 від 19.10.2021, зазначено, що ОСОБА_2 у відповідності до розпорядження Ради Міністрів України від 16.09.2013 №200, наказу МВС України від 03.02.1992 №66 прописаний за місцем дислокації військової частини до отримання жилої площі у встановленому порядку, спільно з ним прописані троє членів сім`ї : ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_6 - дочка, ОСОБА_4 - син( а.с. 124 т. 1), дані є актуальними на час розгляду справи, перевірені за даними ЄДДР.

Згідно архівного витягу з рішення №34 виконавчого комітету Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 30.10.2019 «Про включення житла до числа службових», включено до числа службових 25 квартир закуплених Міністерством оборони України за адресою: АДРЕСА_5 , двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 63,5 м. кв., житловою площею 30,9 м. кв. ( а.с. 126 т. 1).

У відповіді на запит адвоката Саварин С.С. №350/484/1/242 від 06.02.2023 вказано, що згідно з обліковими даними станом на 01.01.2023 майор запасу ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 28.09.2010 за №159, у Івано-Франківському гарнізоні під №212, в списках осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом при військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2010 за №15, у Івано-Франківському гарнізоні під №18. Право на перебування у черзі на службову житлову площу утратив у зв`язку із розірванням трудових відносин із військовою частиною НОМЕР_1 . Питання щодо забезпечення майора запасу ОСОБА_2 постійним житлом буде розглядатися в порядку черговості ( а.с. 128 т. 1).

Згідно з витягом з протоколу №8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2010, капітана ОСОБА_2 зараховано з 28.09.2010 складом сім`ї з 3-х осіб, дружина - ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_6 , внесено у списки осіб, що мають право на позачергове отримання житла при військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2010 в зв`язку з хворобою дитини ( а.с. 189 т. 1).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 від 15.06.2022, ОСОБА_2 вид пенсії вислуга років, 3 група інвалідності армії, термін дії 28.02.2023 ( а.с. 131 т. 1).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354242227 від 14.11.2023, за параметром пошуку фізична особа РНОКПП НОМЕР_2 - відомості відсутні ( а.с. 129 т. 1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 05.11.2015, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 93 т. 1).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354234554 від 14.11.2023, за параметром пошуку фізична особа РНОКПП НОМЕР_5 , вбачається, що відомості відсутні ( а.с. 92 т. 1).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 29.08.2019, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 29.08.2019 у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області зареєстрували шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу : чоловіка - ОСОБА_11 , дружини - ОСОБА_11 ( а.с. 99 т. 1).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354218758 від 14.11.2023, за параметром пошуку фізична особа ОСОБА_12 - відомості відсутні ( а.с. 97 т. 1).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД № 069867, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено другу групу інвалідності з 01.11.2024 ( а.с. 213).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354228146 ( ОСОБА_3 ) від 14.11.2023, за параметром пошуку фізична особа РНОКПП НОМЕР_7 - відомості відсутні ( а.с. 91 т. 1).

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно з статтею 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частини перша, друга цієї статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Можливість отримання особою службового житла прямо пов`язана з її перебуванням у трудових відносинах із підприємством, установою, організацією та наявною у зв`язку з цим потребою проживання за місцем роботи або поблизу нього ч. 1 ст. 118 ЖК України. Незважаючи на те, що за чинним законодавством України службове житло не належить до житлових приміщень із фондів житла для тимчасового проживання, його використання не має постійного характеру, оскільки обмежується часом перебування особи, якій воно було надане, у трудових правовідносинах із роботодавцем. Відтак, той, хто користується службовим житловим приміщенням, усвідомлює свій обов`язок щодо його звільнення після припинення трудових правовідносин із підприємством, установою, організацією, яка є його власником.

Як передбачено ч. 2 ст. 121 ЖК України, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання.

Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення (ст. 124 ЖК України).

Відповідно до ст. 125 ЖК України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Другої світової війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; осіб з інвалідністю з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; осіб з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп, осіб з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Згідно із частиною першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

31.01.2019 Міністерством оборони України видано наказ № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України» до якого були внесені зміни про продовження експерименту.

01.02.2019 начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України затверджено Порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України.

Згідно з цим Порядком до службового (штатно-посадового) житла можуть бути віднесені житлові приміщення, які вже мають статус службових, житлові приміщення в об`єктах нового будівництва, реконструкції, придбані, набуті в порядку, передбаченому законодавством, на які зареєстровано право власності за Міністерством оборони України. Житлові приміщення включаються до службового (штатно-посадового) житла рішенням заступника Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. Приймання-передача службового (штатно-посадового) житла на баланс квартирно-експлуатаційного органу та закріплення його за військовою частиною на праві оперативного управління проводиться на підставі наказу Міністерства оборони України, а в подальшому акта приймання-передачі основних засобів, передається документація на таке житло.

Наказ командира військової частини про закріплення службового (штатно-посадового) житла за відповідними посадами є підставою для укладення договору про надання в користування такого житла конкретному військовослужбовцю.

Зазначений договір не надає військовослужбовцю та членам його сім`ї права зареєструвати місце проживання за адресою відповідного житлового приміщення, а також не є підставою для державної реєстрації речових прав на житлове приміщення. Військовослужбовці, які забезпечуються службовим (штатно-посадовим) житлом та члени їх сімей реєструються за юридичною адресою військової частини, в даному випадку відповідачі зареєстровані за юридичною адресою позивача.

Разом з тим,у договорі №7, зазначено, що разом із користувачем «можуть» проживати члени сім`ї ( а.с. 14, п. 1.5. договору).

Наказ Міністерства оборони України від 31 січня 2019 року № 40 є єдиним нормативним відомчим актом, який регулює правовідносини щодо тимчасового користування житловими приміщеннями, закріпленими за посадами військових частин.

Штатно-посадове (службове) житло, яким є спірна квартира, надано відповідачу та членам його сім`ї у тимчасове користування на договірних умовах на підставі вищеописаного договору від 15 квітня 2020 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31 січня 2019 року № 40. Вказаний експеримент не визнаний таким, що суперечить законодавству України.

Чинне законодавство не передбачає можливості та порядку отримання військовослужбовцем для постійного проживання житла, яке було передане йому у тимчасове користування на договірних умовах у зв`язку з проведенням експерименту із забезпечення житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України.

Схожі висновки також, викладені у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 154/1944/20 (провадження № 61-7474св21), від 22 листопада2021 року у справі № 161/4428/20 (провадження № 61-14663св21).

Відповідно до пункту 19 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані вивільнити займане ними службове житлове приміщення в разі переміщення по службі, пов`язаного з переїздом до іншого населеного пункту, звільнення з військової служби тощо.

У договорі про надання в користування спірної квартири зазначені такі ж умови вивільнення житлового (службового) приміщення протягом одного місяця.

Так, згідно п. 3.12. користувач зобов`язаний звільнити житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , у місячний строк разом із членами сім`ї у разі: порушення умов п. 3.1. - використовувати приміщення за призначенням, 3.4., 3.11. Договору ( своєчасна оплата) або встановлення факту надання користувачем недостовірної інформації щодо відсутності у нього службового житла, отриманого за попередніми місцями служби при цьому управитель має право в односторонньому порядку відмовитись від виконання зобов`язань, а договір вважається розірваним; отримання житлового приміщення для постійного проживання або службового житла, або компенсації за неналежне для отримання житлове приміщення, або переведення на іншу посаду, або звільнення з військової служби (при цьому дія договору припиняється у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено); несплати житлово-комунальних послуг протягом трьох місяців ( а.с. 15-16).

Отримуючи у користування спірне жиле приміщення на підставі вказаного вище договору відповідач зобов`язався звільнити у місячний строк житлове приміщення у разі переведення на її іншу посаду або звільнення її з військової служби.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Положення Порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України, які регулюють спірні відносини, не містять будь-яких виключень з обов`язку користувача звільнити житлове приміщення у разі переведення на іншу посаду або звільнення з військової служби.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розглянувши справу за заявою військовослужбовця, який разом з іншими членами сім`ї був виселений із кімнати в гуртожитку після припинення служби у Міністерстві оборони України, дійшов висновку про відсутність порушення статті 8 Конвенції. ЄСПЛ вказав, що втручання, на яке скаржився заявник, переслідувало легітимну мету - захист інтересів економічного добробуту країни та прав інших осіб, а саме курсантів і працівників Національної академії оборони України й інших військовослужбовців, які потребували житло у зв`язку зі службою (рішення ЄСПЛ від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06, § 71).

Відповідачі до часу пред`явлення до нього вимог щодо звільнення житла проживали у спірній квартирі нетривалий час (05.08.2020 укладений договір про надання у користування службового (штатно-посадового) житла, а 12.01.2022 майор ОСОБА_2 , начальник командного пункту - заступник начальника штабу бойового управління звільнений з військової служби), а тому право користування вищезазначеним житловим приміщенням не підпадає під гарантії, передбачені статтею 8 Конвенції.

До схожих висновків в подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 752/11813/21, від 21 лютого 2024 року, у справі №522/263/22

Що стосується посилання відповідача ОСОБА_2 на абзац другий п.26 Розділу ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380.

Так, згідно вказаного пункту не підлягають виселенню з гуртожитку (сімейного гуртожитку) без надання іншого жилого приміщення особи, зазначені у статті 125 Житлового кодексу України.

Особи, звільнені з військової служби, які були забезпечені службовим жилим приміщенням, жилою площею у гуртожитку (сімейному гуртожитку) та залишені на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, не підлягають виселенню до забезпечення їх встановленим порядком постійним житлом.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів, що від відноситься до осіб, що зазначені, зокрема в абзаці другому п. 26 вказаної Інструкції.

Крім цього, суд враховує інформацію, що викладена у висновку органу опіки і піклування щодо визнання особи такою, що втратила право користування штатно-посадовим (службовим) житлом, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішення від 21.11.2024 за №1366. При цьому, слід звернути увагу, що у такому містяться суперечливі дані. Зокрема зазначено, що згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.06.2024 у помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , фактично ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 . Іншого майна у власності родина немає, у них наявні триваючі зв`язки із зазначеним місцем проживання. Вважають за недоцільне виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із вказаного житла. Поряд з цим, констатовано, що згідно із інформацією Ліцею 3 Івано-Франківської міської ради від 13.06.2024 №321, малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю. Батько, ОСОБА_2 , 2023-2024 навчальному році заклад освіти не відвідував, зв`язок з класним керівником не підтримував, оскільки зі слів мами перебуває за кордоном ( а.с. 230-232 т. 2).

У зв`язку з припиненням ОСОБА_2 проходження служби у військовій частині його члени сім`ї : ОСОБА_3 , діти : дочка ОСОБА_14 та малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратили право користування службовою квартирою АДРЕСА_8 , відтак зобов`язані її звільнити.

Твердження сторони відповідачів, що вказана квартира є єдиним їхнім житлом, за встановлених вище обставин, не може братися до уваги як єдина безумовна підстава для відмови у позові. Разом з тим, слід вказати, що належні докази, що відповідач ОСОБА_2 проживає у спірній разом з сім`єю, і таке є єдиним його житлом - відсутні. При цьому, надані стороною відповідачів відомості з реєстру прав власності не можуть відображати дійсних обставин щодо наявності чи відсутності майна, адже такий реєстр почав функціонувати з 2013 року, перенесення до такого набутих раніше прав власності, не є обов`язковим.

Щодо недопущення порушення прав малолітнього ОСОБА_13 , на житло, окрім наведеного, слід зазначити наступне :

Статтею 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, за ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частиною 4 цієї статті сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Приписами статті 64 ЖК України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У постанові від 17.04.2020 у справі №463/6203/17 Верховний Суд з врегулювання подібних правовідносин вказав, що права членів сім`ї військовослужбовця є похідними від права останнього на користування службовим житловим приміщенням.

Особливість права користування службовим житлом полягає, зокрема, у тому, що житло надається у зв`язку зі службовими відносинами, тимчасово, до настання певних умов. Особа, яка користується службовим житлом, усвідомлює, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення у відповідності до статті 124 ЖК України.

При цьому, суд приймає за належне покликання представника позивача щодо наявності нагальної суспільної необхідності для визнання припиненим права відповідачів у користуванні службовим житлом та зобов`язання їх звільнити службову квартиру, оскільки існує черга співробітників (військовослужбовців та членів їх сімей), які можуть претендувати на заселення у службове житло. Крім того, позивач переслідує ціль - використання спірної службової квартири за призначенням для житлового забезпечення сімей діючих військовослужбовців, які потребують такого житла, та які в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією рф несуть тягар додаткового морально-психологічного і фізичного навантаження в силу покладених на них особливостей військової служби.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в цілому, так як встановлено, що ОСОБА_2 , який проходив військову службу в зазначеній військовій частині, отримав для тимчасового проживання службову квартиру АДРЕСА_8 , з можливістю проживання членів сім`ї. Безспірним є той факт, що спірна квартира має статус службової і знаходиться в оперативному управлінні та перебуває на балансі позивача. ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням, оскільки звільнено зі служби. При цьому, право користування службовою квартирою членів сім`ї наймача є похідним від реалізації права самого наймача службового житлового приміщення. Службове житло було надано ОСОБА_2 у зв`язку із службовими відносинами, тимчасово, до настання певних умов. Після припинення службових правовідносин з військовою частиною НОМЕР_1 , він зобов`язаний був звільнити надане йому жиле приміщення разом із іншими особами, які мали право на тимчасове проживання в ньому. При цьому, жодних обставин та підстав для застосування норм ст. 125 ЖК України, судом не встановлено, стороною відповідача не доведено.

Відтак, позов слід задоволити - визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування службовим (штатно-посадовим) житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_8 . Зобов`язати : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 звільнити службове (штатно-посадове) житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_8 .

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути по 894 (вісімсот дев`яносто чотири) гривні 66 копійок судового збору з кожного в користь Військової частини НОМЕР_1 ; компенсувати Військовій частині НОМЕР_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 894 (вісімсот дев`яносто чотири) гривні 66 копійок судового збору, оскільки відповідач ОСОБА_15 ) є інвалідом ІІ групи.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування службовим (штатно-посадовим) житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_8 .

Зобов`язати : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 звільнити службове (штатно-посадове) житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 894 (вісімсот дев`яносто чотири) гривні 66 копійок судового збору з кожного в користь Військової частини НОМЕР_1 .

Компенсувати Військовій частини НОМЕР_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 894 (вісімсот дев`яносто чотири) гривні 66 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Повне найменування учасників справи :

Позивач : Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_8 , адреса : АДРЕСА_9 ;

Відповідачі :

- ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_9 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_9 ;

- ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації : АДРЕСА_9 , адреса : АДРЕСА_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_9 ;

- ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса реєстрації : АДРЕСА_9 , адреса : АДРЕСА_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_9 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації : АДРЕСА_9 , адреса : АДРЕСА_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_9 ;

Третя особа на стороні позивача : Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району (КЕЧ району), ЄДРПОУ: 0849013, адреса : вул. Національної Гвардії, 14Г м. Івано-Франківськ;

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, адреса : вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ.

Повне рішення -19.02.2025.

Суддя Івано-Франківського суду

Івано-Франківської області Л.Р. Кіндратишин