Справа № 539/2870/24
Провадження № 2/539/63/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Бас В.Г.,
позивач, відповідач та/або їх представники у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Лубни Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість у сумі 82 532 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 02 (дві) копійки, з яких сума заборгованості:
за Договором позики №78138962 від 11 липня 2023 року у сумі 38 850 (тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 500 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок; сума заборгованості за відсотками - 28 350 (двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок;
за Договором про споживчий кредит №7430887 від 27 вересня 2023 року у сумі 10 242 (десять тисяч двісті сорок дві) гривні 00 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок; сума заборгованості за відсотками 6 672 (шість тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 00 копійок; заборгованість за комісією 570 (п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
за Договором про споживчий кредит №102837181 від 29 вересня 2023 року у сумі 10 143 (десять тисяч сто сорок три) гривні 00 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок; сума заборгованості за відсотками 6 573 (шість тисяч п`ятсот сімдесят три) гривні 00 копійок; заборгованість за комісією 570 (п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі Товариство) та відповідачкою 11 липня 2023 року було укладено Договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 78138962 (далі договір позики), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачці кредит у сумі 10 500,00 грн на 18 днів з фіксованою процентною ставкою.
Заборгованість відповідачки за вказаним договором позики була передана позивачу Товариством на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та додатків до нього.
На підставі Договору факторингу №21032024 від 21 березня 2024 року ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило позивачу право вимоги до відповідачки, у тому числі, за кредитним договором 15.05.2023.
27 вересня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІОЛАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») та відповідачкою укладено Договір про споживчий кредит № 7430887 (далі кредитний договір 27.09.2023), відповідно до якого ТОВ «МІОЛАН» надало відповідачці кредит у сумі 3 000,00 грн строком на 94 дні.
29 вересня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою укладено Договір про споживчий кредит № 102837181 (далі кредитний договір 29.09.2023), відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачці кредит у сумі 3000,00 грн на строк 101 день.
29 січня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем було укладено Договір факторингу № 29012024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило за кошти позивачу право вимоги за кредитним договором 27.09.2023 та кредитним договором 29.09.2023.
Унаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за вказаними вище договорами у неї виникла заборгованість перед первісними кредиторами. За результатами укладення між первісними кредиторами та позивачем відповідних договорів факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідачки перед первісними кредиторами перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.
Відповідач надіслав до суду додаткові пояснення по справі, у яких заперечив проти заявлених позовних вимог, мотивуючи тим, що в супереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» договір позики та кредитні договори не містять повної інформації про платіжну картку відповідачки, на яку перераховано кошти на виконання їх умов. У зв`язку з цим підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок відповідачки на виконання умов вказаних договорів відсутнє.
Крім того, позивачем не підтверджено підписання договору позики та кредитних договорів відповідачкою із застосуванням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. У зв`язку з цим відповідачка вважає позовні вимоги не обгрунтованими.
02 жовтня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголосив, що договір позики, кредитні договори укладено за підписом відповідачки шляхом застосування електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» підтверджує факт їх укладення, та відповідно зобов`язує відповідачку виконати узяті на себе зобов`язання за ними. При цьому, представник позивача наголосив на тому, що відсотки, які нараховані на тіло кредиту, відповідають умовам укладених договорів, на які погодилася відповідачка.
Заяви, клопотання учасників справи
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
02 жовтня 2024 року до суду від представника відповідачки надійшло клопотання про витребування доказів, яке суд задовольнив.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 18 липня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 07 серпня 2024 року.
Ухвалою від 23 грудня 2024 року суд за клопотанням позивача витребував інформацію від АТ «Акцент-Банк».
Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника відповідача, у зв`язку із знеструмленням суду, у зв`язку із неотриманням інформації про отримання відповідачем інформації про розгляд справи, тощо.
У судове засідання, призначене на 12 лютого 2025 року, позивач, відповідач та/або їх представники не з`явилися.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» - є фінансовою установою (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, а.с.73).
11 липня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Товариство) та відповідачкою було укладено Договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики № 78138962 (договір позики), відповідно до умов якого відповідачка отримала у борг кошти (а.с.10-12).
Вказаний вище договір позики та додаток 1 до нього підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
14 червня 2021 року між Товариством та позивачем укладено Договір факторингу №14/06/21 (далі договір факторингу до договору позики), відповідно до умов якого Товариство відступає позивачу за плату право вимоги до боржників за кредитними договорами. Відступлення права вимоги відбувається за Актом прийняття-передавання шляхом оформлення реєстру боржників, який є невід`ємною частиною договору факторингу до договору позики (а.с.13-14).
Додатковою угодою до договору факторингу до договору позики № 14 від 21 грудня 2023 року Товариство здійснило позивачу переуступку права вимоги до відповідачки. Згідно з Реєстром боржників № 13 від 21 грудня 2023 року та відповідного акту до нього позивач отримав право вимоги до відповідачки за договором позики у сумі 38 850,00 грн, з якої: основний борг 10 500,00 грн, заборгованість за відсотками 28 350,00 грн (а.с.17-18).
Товариство є фінансовою установою, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (а.с.20).
Згідно з Паспортом споживчого кредиту до вказаного кредитного договору загальні витрати за кредитом становлять 107 460,00 грн, орієнтовна вартість кредиту 122 460,00 грн (а.с.29-30).
Додатковою угодою до кредитного договору 15.05.2023 від 02 жовтня 2023 року, зокрема її пунктами 1.1 та 1.2, визначено, що ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надає відповідачці кредит у сумі 26 939,99 грн на 230 днів, процентна ставка 0,01% в день (а.с.31).
21 березня 2024 року позивач та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» уклали Договір факторингу № 21032014, відповідно до умов якого позивач отримав від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» право вимоги за заборгованістю за кредитними договорами, у тому числі, заборгованість відповідачки перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за кредитним договором 15.05.2023 (а.с.32-34).
Згідно з Актом приймання-передавання Реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу, а також витягом з Реєстру боржників позивачу передано право вимоги за заборгованістю відповідачки у сумі 23 297,02 грн, з якої: заборгованість за основною сумою боргу 23 091,43 грн, заборгованість за відсотками 205,59 грн (а.с.35-36).
ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» є фінансовою установою, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (а.с.38).
27 вересня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН та відповідачкою було укладено Договір про споживчий кредит № 7430887 (далі кредитний договір 27.09.2023)(а.с.42-47), відповідно до пункту 1.1 якого ТОВ «МІЛОАН» надав, а відповідачка отримала у борг грошові кошти, які зобов`язана повернути, сплативши при цьому комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
Сума (загальний розмір кредиту) становить 3000,00 грн (пункт 1.2. кредитного договору 27.09.2023).
Кредит надається загальним строком на 94 дні з 27 вересня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (пункт 1.3. кредитного договору 27.09.2023).
Додаток №1 до кредитного договору 27.09.2024 року місить графік платежів (а.с.47, зворотна сторона).
Відповідно до пункту 4 Паспорту споживчого кредиту (додаток № 2 до кредитного договору 27.09.2023) кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів згідно з додатком № 1 до кредитного договору 27.09.2023).
Додаток № 3 до кредитного договору 27.09.2023 (Заява про отримання кредиту) містить відомості про те, що сума кредиту перераховується на відповідну картку, випущену банком) (а.с.49).
Вказаний вище кредитний договір 27.09.2023 та додатки до нього підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
29 вересня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою було укладено Договір про споживчий кредит № 102837181 (кредитний договір 29.09.2023)(а.с.55-60), відповідно до пункту 1.1 якого ТОВ «МІЛОАН» надав, а відповідачка отримала у борг грошові кошти, які зобов`язана повернути, сплативши при цьому комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
Сума (загальний розмір кредиту) становить 3000,00 грн (пункт 1.2. кредитного договору 29.09.2023).
Кредит надається загальним строком на 101 день з 29 вересня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (пункт 1.3. кредитного договору 29.09.2023).
Додаток №1 до кредитного договору 29.09.2024 року місить графік платежів (а.с.60, зворотна сторона).
Відповідно до пункту 4 Паспорту споживчого кредиту (додаток № 2 до кредитного договору 29.09.2023) кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів згідно з додатком № 1 до кредитного договору 29.09.2023).
Додаток № 3 до кредитного договору 20.08.2023 (Заява про отримання кредиту) містить відомості про те, що сума кредиту перераховується на відповідну картку, випущену банком) (а.с.62).
Вказаний вище кредитний договір 29.09.2023 та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
29 січня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем було укладено Договір факторингу № 29012024 (далі договір факторингу 29.01.2024), відповідно до умов якого позивач отримав від ТОВ «МІЛОАН» право вимоги за заборгованістю за кредитними договорами, у тому числі кредитним договором 27.09.2023 та кредитним договором 29.09.2023 (а.с.22-23).
ТОВ «МІЛОАН» є фінансовою установою, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (а.с.66).
Згідно з інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30 вересня 2024 року (а.с.184, 186,190), а також відомостей, отриманих від Акціонерного банку «Акцент-Банк» на виконання ухвали суду (а.с.229-230), відповідачка має відкриті рахунки у цьому банку та на них, з огляду на інформацію про операції на рахунку, були перераховані кошти за всіма кредитними договорами (договором позики, кредитним договором 15.05.2023, кредитним договором 27.09.2023 та кредитним договором 29.09.2023) далі кредитні договори.
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останньою зобов`язань за укладеними нею кредитними договорами відповідно до умов договорів факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі Закон про споживче кредитування), Законом України «Про електронну комерцію» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачко, яка не сплачувала заборгованість за кредитними договорами, керуючись положеннями договорів факторингу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону.
Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.
Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідачка не виконує умови укладених між ним та первісними кредиторами кредитних договорів в електронному вигляді, право вимоги за яким передано позивачу. Оскільки відповідачка не виконала зобов`язання за кредитними договорами, які укладені в електронному вигляді, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.
Відповідачка, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, стверджує, що право кредитора нараховувати відсотки за договором припиняється після спливу строку кредитного договору, а тому нарахування відсотків поза строками кредитування є порушенням умов укладених кредитних договорів. Крім того, відповідачка звертає увагу, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт надання відповідачці коштів за кредитними договорами. Кредитні договори не містять відомостей про їх підписання відповідачкою електронним одноразовим ідентифікатором.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін По-перше, як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка уклала із первісними кредиторами кредитні договори, які підписані електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагає кредитний договір і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитних договорів, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.
Судом встановлено, що відповідачкою здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення кредитних договорів. Без відповідних дій з боку відповідачки укладення договору було б неможливе.
Як підтверджується матеріалами справи, зокрема інформацією з обслуговуючого первісних кредиторів банку, відповідачці були перераховані кошти на виконання укладених нею кредитних договорів. Отже, відповідачка отримала кредитні кошти та була зобов`язана їх повертати на умовах та у строк, що передбачені кредитними договорами. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань, немає.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
Юридичні особи, які укладали кредитні договори з відповідачкою, є фінансовими установами та мають відповідні свідоцтва. Позивач, якому були передані за договорами факторингу права вимоги до відповідачки за кредитними договорами, ткож є фінансовою установою.
Проаналізувавши зміст договорів факторингу, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідачки за кредитними договорами відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України, статті 18 Закону про споживче кредитування була правомірно передана позивачу. У зв`язку з тим, що відповідачка не виконала у строк взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, позивач має підстави вимагати від відповідачки їх виконання відповідно до умов договорів факторингу.
Що стосується твердження відповідачки про те, що право кредитора нараховувати відсотки за договором припиняється після спливу строку кредитного договору, а тому нарахування відсотків поза строками кредитування є порушенням умов укладених кредитних договорів, суд зазначає таке.
Як вбачається зі змісту кредитних договорів, вони містять норму про те, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк нараховується базова процентна ставка за понад строкове користування кредитом (його частиною) за кожний день такого користування.
Отже, з урахуванням вказаних вище позицій Верховного Суду, а також вказаної вище норми кредитних договорів, суд дійшов висновку, що нарахування процентів за кредитним договором припиняється поза межами його дії у разі, якщо таке нарахування не узгоджене сторонами (зокрема, не зазначене у кредитному договорі).
Як було зазначено вище, у кредитних договорах передбачена норма про те, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк нараховується базова процентна ставка за понад строкове користування кредитом (його частиною) за кожний день такого користування.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та позов слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 21 червня 2024 року (а.с.1).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідачки.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 512, 514, 516, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
1. За Договором позики №78138962 від 11 липня 2023 року у сумі 38 850 (тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 500 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок; сума заборгованості за відсотками - 28 350 (двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок.
3. За Договором про споживчий кредит №7430887 від 27 вересня 2023 року у сумі 10 242 (десять тисяч двісті сорок дві) гривні 00 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок; сума заборгованості за відсотками 6 672 (шість тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 00 копійок; заборгованість за комісією 570 (п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
4. За Договором про споживчий кредит №102837181 від 29 вересня 2023 року у сумі 10 143 (десять тисяч сто сорок три) гривні 00 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок; сума заборгованості за відсотками 6 573 (шість тисяч п`ятсот сімдесят три) гривні 00 копійок; заборгованість за комісією 570 (п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок №30, , реквізити IBAN НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РПОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 17 лютого 2025 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва