справа № 274/9281/24
провадження № 2/0274/511/25
Рішення

Іменем України

( заочне)

18.02.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Ніколайчук О.І., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

Представник позивача Шкапенко О.В., звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідачки на користь АТ "Акцент-банк" заборгованість за кредитним дговором б/н від 03.10.2017 у розмірі 24035,69 грн з тих підстав, що відповідачка порушила свої зобов`язання, які передбачені кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (скорочена назва АТ "А-Банк") зазначило, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок. Відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості та видано платіжну картку. Оскільки відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення кредиту за зобов`язаннями, виникла заборгованість, яка станом на 13.11.2024 становить 24035,69 грн, з яких: 14384,99 грн - заборгованість за кредитом; 9650,70 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 16.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін (а.с. 40 - 41).

Представник позивача Шкапенко О.В., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку ( а.с.34- зворот).

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті Бердичівського міськрайонного суду, причину неявки суду не повідомила.

Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що 03.10.2017 року відповідачкою ОСОБА_1 підписано анкету - заяву про приєднання до надання АТ «Акцент- Банк» банківських послуг без зазначення інформації про використання кредитної картки, виду послуги та бажаного розміру кредитного ліміту, із зазначенням про згоду позичальника про ознайомлення з договором про надання банківських послуг (а.с. 12).

Відповідно до довідок, виданих АТ «А-Банк», ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано карти: № НОМЕР_2 зі строком дії до березня 2021 року, № НОМЕР_3 зі строком дії до грудня 2024 року. Кредитний ліміт за кредитним договором від 03.10.2017 встановлено: 03.10.2017 у розмірі 0,00 грн, 10.05.2018 ліміт збільшено до 1 000 грн, 13.07.2021 до 36 000 грн, 23.11.2023 кредитний ліміт визначено у розмірі 14400,00 грн (а.с. 14 - 15).

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 03.10.2017 року, укладеним між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 , станом на 13.11.2024 заборгованість становить 24035,69 грн, з яких: 14384,99 грн - заборгованість за кредитом, 9650,70 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 7-11).

До позову долучено копію Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаного електронним цифровим підписом відповідачки, а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи по картці «Зелена», які не містять підпису відповідачки (а.с.13, 17-24).

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633,634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Як встановлено судом у Анкеті-Заяві позичальника від 03.10.2017 зазначені лише дані про особу позичальника, але не зазначено банківського продукту, який надається позичальнику та відсутні умови договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом.

Банком також не надано підтвердження про узгодження та підписання позичальником Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та витягу з Тарифів та умов користування кредитною карткою, витяг з яких наданий банком без прив`язки їх до дати складення.

У долученій до позову копії Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації наведеної у Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, та про актуальність наданої інформації. При цьому відповідачем підтверджено лише про отримання ним повної інформації для можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації.

Зміст «Паспорту споживчого кредиту» по суті є інформацією, у якій перелічені фінансові умови надання платіжної картки «Універсальна» з отриманням для використання кредитного ліміту коштів до 100000 грн, зі сплатою за їх користування процентів за розмірами базових процентних ставок відповідно 46,8 % річних.

При цьому має місце застереження, що ця інформація у «Паспорті споживчого кредиту» зберігає чинність та є актуальною до 31.12.2017 року, у якій одночасно міститься застереження, що умови договору про споживчий кредит, який буде обраний позичальником, можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та залежатимуть від проведеної оцінки кредитоспроможності споживача.

За змістом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживчий кредит» на кредитодавця покладається відповідальність щодо інформації споживача про умови кредитування до укладення між сторонами самого договору. Така інформація надається споживачу у письмовому вигляді та надає йому можливість визначитися з кредитним продуктом, який у подальшому він може обрати та укласти споживчий кредит на визначених сторонами умовах.

Тому така інформація не є тотожною умовам договору, який сторони підписують та цим підписанням визначають суттєві умови договору кредитування, в тому числі і у відповідності до розділу ІІІ Закону України «Про споживчий кредит».

За таких обставин приєднаний банком до матеріалів позову Паспорт споживчого кредиту не визначає конкретних умов кредитування між сторонами, які ними узгодженні шляхом підписання анкети-заяви, в тому числі, з огляду на те, що паспорт містить різні умови кредитування за різними кредитними продуктами, посилання на які в анкеті заяві позичальника відсутні, а також не зазначено вид бажаної банківської послуги, яку споживач бажає отримати, як-от кредит або депозит, відкриття поточного рахунку тощо.

Отже, незважаючи на те, що договір, укладений між сторонами повинен складатися із підписаних сторонами АнкетиЗзаяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою, позичальником підписана тільки Анкета-Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент - Банк», та не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, зокрема, розмір відсотків, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним не підписані. Підписання Паспорту споживчого кредиту із зазначенням про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною в банківській установі до 31.12.2017 року, не є безумовним свідченням позичальника щодо обрання ним певного кредитного продукту на конкретну суму з певними умовами кредитування.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Плати Верховного Суду, зробленим у постанові від 23 травня 2022 року під час розгляду справи № 393/126/20 про те, що "... під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту".

У відповідності до положень статті 263 ЦПК України цей правовий висновок обов`язковий для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи.

За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Анкеті-Заяві домовленості сторін по сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов без зазначення дати їх складення, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин, а паспорт споживача містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, та з його змісту слідує, що умови кредитування можуть відрізнятися від умов договору про споживчий кредит.

У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Разом із тим, як встановлено судом у Анкеті-Заяві позичальника ОСОБА_1 від 03.10.2017 відсутні умови договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом, у ній не зазначено банківського продукту, який надається позичальнику.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідачки на користь АТ «Акцент - Банк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9650,70 грн.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яку суд має враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин у відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Разом із цим, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку АТ «Акцент -Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

При цьому суд звертає увагу, що згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12,13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте, відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів у розмірі, зазначеному банком.

Виходячи із наведеного, та зважаючи на подані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідачки на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 14384,99 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із платіжним дорученням від 13.11.2024 року № 652 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн, отже, із відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1812,20 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89, 211,247,258,263-265,280-282,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (Код , місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 11) заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.10.2017 року у розмірі 14384,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (Код , місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 11) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1812,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2025 року

Суддя : Т.М. Вдовиченко