Справа № 703/110/25
20 лютого 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.,
секретар судових засідань Яковенко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на період навчання на повнолітню дитину,-
07 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), на період навчання, до виповнення останнім 23 років.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким в 2024 році виповнилося 18 років. 01 жовтня 2024 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , тому змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
На даний час відповідач матеріальної допомоги їхній дитині не надає. Син сторін навчається в Національній академії Державної Прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, на денній (очній) формі навчання, зарахований 29 липня 2024 року. Згідно з умовами прийому до Національної академії Державної Прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького підготовка офіцерських кадрів здійснюється терміном навчання 4 роки. Щомісячні витрати на канцтовари становлять 500-600 гривень, витрати на додаткове харчування близько 150-200 гривень в день.
Відповідач не є інвалідом ні першої, ні другої групи, але місце роботи позивачу невідоме. Відповідач має сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно терміном 4 роки на період навчання. Вважає, що відповідач повинен приймати участь у витратах на період навчання сина, підтримувати матеріально. В досудовому порядку спір врегулювати не вдалося, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 09 січня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, залучено до участі у справі третю особу та відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, остання звернулася до суду із письмовою заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, повністю підтримую свої позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень до суду не направив.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за місцем його проживання. Письмових пояснень щодо позовної заяви та заперечень до суду не направив.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію позивача, яка викладена у заяві про розгляд справи без його участі дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області 12 грудня 2006 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 01 жовтня 2024 року, про що у цей же день складено відповідний актовий запис №366. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.10).
Таким чином, позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст.53 Конституції України, кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Відповідно до довідки №08/981 від 06 грудня 2024 року Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, солдат ОСОБА_3 зарахований на навчання 29 липня 2024 року наказом ректора №849-ос від 29 липня 2024 року та навчається в Національній академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького, яка відноситься до 3 рівня акредитації. Згідно з умовами прийому до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького підготовка офіцерських кадрів здійснюється терміном навчання - 4 роки на денній (очній) формі навчання (а.с.6).
Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання.
Відповідно до витягу №2024/014527835 від 02 грудня 2024 року з реєстру територіальної громади, яка складена виконавчим комітетом Смілянської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).
Як вбачається з акту про непроживання, який складений 18 грудня 2024 року комісією у складі голови правління ОСББ «Сміла-Гармонія» Солод З.В. та мешканців будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані та фактично проживають мешканці: ОСОБА_1 , 1984 року народження; ОСОБА_3 , 2006 року народження. За вказаною адресою громадянин ОСОБА_2 , 1984 року народження, фактично не проживає, місце його проживання невідоме (а.с.9).
Таким чином, позивач ОСОБА_1 , відповідно до ч.3 ст.199 СК України, наділена правом на звернення до суду з даним позовом.
Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У довідці №08/981 від 06 грудня 2024 року Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького зазначено, що відповідно до пункту 189 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Держаній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (зі змінами), - особи, зараховані на навчання до вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, включаються до списку особового складі та ставляться на всі види забезпечення у навчального закладі з дня їх призначення на посади курсантів (а.с.6).
Відповідно до п.193 Положення про проходження громадянами України військової служби в Держаній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, грошове забезпечення курсантів вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби здійснюється відповідно до законодавства. Курсантам з числа військовослужбовців строкової військової служби та осіб, які не проходили військову службу до зарахування на навчання, за відмінні і добрі оцінки в навчанні за результатами екзаменаційних сесій підвищуються посадові оклади в порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_3 зарахований на навчання та навчається Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, суд приходить до висновку, що він включений до списку особового складу та постановлений на всі види забезпечення, у тому числі і грошове забезпечення, у вказаному навчальному закладі з дня його призначення на посаду курсанта.
У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що щомісячні витрати на канцтовари становлять 500-600 гривень, витрати на додаткове харчування близько 150-200 гривень в день, при цьому не вказує, що саме нею здійснюються такі витрати, а не самим ОСОБА_3 з грошового забезпечення, яке виплачується йому Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, у зв`язку з його навчанням у даному навчальному закладі.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд звертає увагу, що позивачем ОСОБА_1 до матеріалів справи не додано доказів здійснення як нею особисто витрат на утримання сина ОСОБА_3 , а саме на придбання канцтоварів для навчання та на додаткове харчування останнього, так і здійснення таких витрат самим ОСОБА_3 , а також доказів того, що отримуваний ОСОБА_3 у навчальному закладі, в якому він навчається, розмір грошового забезпечення є недостатнім для забезпечення вищевказаних його потреб.
З врахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що син сторін ОСОБА_3 перебуває на всіх видах забезпечення у навчальному закладі, в якому навчається, внаслідок чого отримує грошове забезпечення, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не доведено факт потреби сина ОСОБА_3 , у зв`язку з продовженням навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку, у матеріальній допомозі з боку батьків.
Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення донькою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За вказаних обставин, сам по собі факт продовження навчання сина сторін ОСОБА_3 , після досягнення ним повноліття, без надання доказів потреби у зв`язку з таким навчанням у матеріальній допомозі з боку батьків, не є підставою для стягнення аліментів на період його навчання.
Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги не підлягають до задоволення, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, віднести судові витрати у даній справі на рахунок держави.
На підставі викладеного, відповідно до ст.53 Конституції України, ст.184, 191, 199, 200, 201 СК України, та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на період навчання на повнолітню дитину, - відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Головуючий: Т.В. Ігнатенко