Справа № 158/468/25
Провадження № 2-з/0158/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

18 лютого 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Корецької В.В.,

з участю секретаря Процик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Пастухова Наталія Володимирівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних -вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Пастухова Н.В. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду, позивач подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої, просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на:

- земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1 (один) га,

кадастровий номер № :03:000:0804, яка розташована на території Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області;

- земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1 (один) га,

кадастровий номер № :03:000:0796, яка розташована на території Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області.

В обґрунтування вимог вказує, що в порядку, передбаченому ст. ст. 149-153 ЦПК України існує необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначені земельні ділянки. Вважає, що у випадку подальшого відчуження оспорюваних земельних ділянок відповідачем ОСОБА_3 на користь третіх осіб, захист порушених прав позивача буде ускладненим, утруднить для нього можливість вчинення дій, направлених на відновлення стану, який існував до порушення його прав. Позивач буде змушений звертатись з новими позовами до нових власників земельних ділянок або ж у нього виникне необхідність змінювати предмет позову та залучати до розгляду інших осіб, що призведе до того, що позивача буде позбавлено вчасного захисту належних йому прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на викладене та з урахуванням підстав і предмету позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, з урахуванням викладених заявником обставин та вищезазначених доказів, які надані заявником на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову, про які просив позивач у заяві, жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та забезпечення балансу інтересів учасників спірних правовідносин.

Заява про забезпечення позову не містить належних, допустимих доказів, яким чином невжиття таких заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, самі лише твердження заявника про потенційну неможливість чи утруднення виконання судового рішення, не є достатніми підставами для задоволення заяви про забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 151-153, 247, 260 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ківерцівського районного суду Корецька В.В.