Справа № 539/810/25
Провадження № 2/539/613/2025
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 лютого 2025 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., вивчивши письмові матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установила:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддя дійшла висновку, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.

Сімейним Кодексом України визначено підстави для розірвання шлюбу в органах ДРАЦС та підстави для звернення з таким позовом до суду.

Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК України.

З позовної заяви вбачається, що від шлюбу сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Проте, вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, не ведуть спільного господарства.

Згідно до ст. 106 СК України, подружжя, яке не має дітей (неповнолітніх), має право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Однак, позивач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт його та відповідача звернення до органів РАЦСу. Так, зокрема, до суду не надано відмови державного органу реєстрації актів цивільного стану у розірванні шлюбу, відмови у прийнятті відповідної заяви органом РАЦСу, або даних про заперечення відповідача проти розірвання шлюбу чи ухилення його від звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Вказана позиція суду повністю узгоджується з позицією що викладена Верховним Судом у постанові від 05 червня 2024 року по справі №283/1199/23, згідно якої ВС зазначив, що законодавством визначено, що в разі наявності позасудового порядку, такий не може встановлюватися в судовому розгляді в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1211,20 грн.

Однак, позивач всупереч вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України при звернені до суду з вказаним позовом не сплатив судовий збір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з тим, що він є учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Водночас ця норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їхнього життєзабезпечення та членів їхніх сімей встановлені Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Статтею 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їхнім соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг, наданих учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст. 12 цього Закону.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону звільняє від сплати судового збору лише позовні вимоги, пов`язані з порушенням прав позивача, як учасника бойових дій та зобов`язує оплачувати учасників бойових дій щодо усіх інших позовних вимог, які не стосуються порушення прав позивача, як учасника бойових дій.

Враховуючи, що вимоги позивача не пов`язані з порушенням його прав на соціальний захист саме як учасника бойових дій, судовий збір має бути сплачено на загальних підставах.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, позивачу необхідно сплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн сплаченого за реквізитами, вказаними на офіційному сайті Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, або звернутися з відповідним клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, та надати докази його майнового стану, які б свідчили про об`єктивну неможливість сплати судового збору.

Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету .

Напорушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи.

Відповідно до ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Слід зазначити, що за умовами статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Додані до заяви документи, всупереч вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Проте, позивачем подано копії додатків, які не засвідчені в установленому законом порядку.

Враховуючи, що подані до позову документи не є оригіналами та копії належним чином не завірені, а саме не містять: відмітку «З оригіналом згідно»; ініціали та прізвище особи, яка засвідчує копію, такі документи не можуть підтверджувати дійсні факти, зафіксовані в їх оригіналах, що нівелює їх доказову силу, а у разі відсутності у позивача оригіналів таких документів слід зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України, тому вона підлягає залишенню без руху.

У відповідності зі ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана із зазначеними недоліками, залишається без руху з наданням позивачу строку для виправлення зазначених недоліків.

Зазначені недоліки мають бути усунені протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі усунення у вказаний строк недоліків, позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу з доданими до неї документами не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя-

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В.Просіна