Справа № 129/3691/24
Провадження по справі № 2/129/426/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді Бондар О.В.,

розглянув без участі сторін та їх представників у місті Гайсині цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту, -

установила:

27.11.2024 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача зазначив про те, що 15.05.2024 р. між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 15.05.2024-100002895 відповідно до якого позичальнику надано кредитні кошти на поточні потреби 10000 грн. строком на 140 днів до 01.10.2024 р.зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% за один день користування кредитом, ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу кредитні кошти, згідно розрахунку заборгованості станом на 01.10.2024 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Споживчий центр» становить 31000 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 10000 грн., заборгованості за відсотками 14000 грн., комісія 2000 грн. та неустойка 5000 грн., яку ОСОБА_1 в передбачені у договорі строки не сплатила позивачу, тобто своїх зобов`язань за договором належно не виконала; представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом та судові витрати.

17.01.2025 відповідач подала до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, в якій зазначила про те, що позивачем незаконно нараховано їй 5000 грн. неустойки та 2000 грн. комісії, в частині позовних вимог про стягнення з неї заборгованості перед ТОВ «Споживчий центр» становить 31000 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 10000 грн., заборгованості за відсотками 14000 грн., справу просила розглянути у її відсутність, під час розподілу судових витрат також врахувати, що нею понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3000 грн.

31.01.2025 р. представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 26000 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 10000 грн., заборгованості за відсотками 14000 грн., комісії 2000 грн., відмовився від стягнення 5000 грн. неустойки.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без участі представника позивача, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві вимоги позову визнала повністю, просила розгляд справи провести у її відсутність.

З урахуванням позицій сторін, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне змінені (зменшені) позовні вимоги задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Установлено, що 15.05.2024 р. між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 15.05.2024-100002895 відповідно до якого позичальнику надано кредитні кошти на поточні потреби 10000 грн. строком на 140 днів до 01.10.2024 р.зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% за один день користування кредитом, ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу кредитні кошти, згідно розрахунку заборгованості станом на 01.10.2024 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Споживчий центр» становить 24000 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 10000 грн., заборгованості за відсотками 14000 грн., яку ОСОБА_1 в передбачені у договорі строки не сплатила позивачу, тобто своїх зобов`язань за договором належно не виконала; зазначена заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача на підставі викладених вище судом вимог закону та наданих суду доказів.

Щодо позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 20% від суми заборгованості, а саме 2000 грн., то зазначена сума заборгованості (комісія) не підлягає стягненню з відповідача з огляду на правові висновки, які викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 про те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику; відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілуміж сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ураховуючи складність справи, кількість судових засідань з участю адвоката Клименко І.Ф. та виконані адвокатом роботи, принципи співмірності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що в цій справі фактичні витрати на правничу допомогу складають 1500 грн., з огляду на часткове задоволення позовних вимог (92%) стягненню з відповідача на користь позивача витрат на сплату судового збору підлягає 2 228,24 грн. (2422*92%= 2 228,24 грн.), стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу 120 грн. (1500 грн.*8%=120 грн.) на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 267, 271-273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Змінені (зменшені) позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (), заборгованість за кредитним договором №15.05.2024-100002895 від 15.05.2024 р. в розмірі 24000 грн. (двадцять чотири тисячі гривень) та процесуальні витрати 2 228,24 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: