Справа № 358/1714/24 Провадження № 2/358/176/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивачки Божка М.І. ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки Орло Ю.В. ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі заяву про відвід судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідачів прибрати огорожу та належні їм речі з проходу до належної позивачці частини даху, ринви та з самої ринви; зобов`язати відповідачів не чинити їй (позивачці) перешкоди в обслуговуванні та ремонту даху й ринви належної їй частини будинку; стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 16 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 лютого 2025 року з 13 години 00 хвилин.

12.02.2025 року до Богуславського районного суду Київської області надійшла заява від відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_5 про відвід судді Тітова М.Б. від розгляду даної справи.

Заява вмотивована тим, що при ознайомленні із сайтом «Богуславський районний суд Київської області» в розділі «Стан розгляду справ» 11 лютого 2025 року, відповідачами було з`ясовано, що 18 вересня 2024 року, 18 жовтня 2024 року до Богуславського районного суду Київської області подавалися позовні заяви ОСОБА_4 про усунення перешкод та зобов`язання вчинити дії.

Обидві позовні заяви поверталися за заявою позивача суддею Лебединець Г.С., що було з`ясовано під час ознайомлення з ухвалами суду у ЄДРСР.

Позовні вимоги, заявлені ОСОБА_4 , є аналогічними тим, що були повернуті. Такі дії позивача викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, оскільки вони були спрямовані на розподіл справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, саме на суддю Тітова Миколу Борисовича.

При цьому відповідачі вказують, що право сторін на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Орло Ю.В. підтримали заяву про відвід судді Тітова М.Б. від розгляду даної справи.

Представник позивачки - адвокат Божок М.І. висловив заперечення проти задоволення заяви про відвід судді, посилаючись на те, що заява про відвід судді не вмотивована.

Вивчивши обґрунтування відводу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 33 ЦПК України визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Згідно статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Стаття 40 ЦПК України визначає, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цих фундаментальних засад шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі». Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Положенням статті 126 Конституції України дано офіційне тлумачення у Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. N 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» судді при здійсненні правосуддя незалежні від будь-якого впливу, нікому не підзвітні і підкоряються лише закону. Органи та посадові особи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, громадяни та їх об`єднання, а також юридичні особи зобов`язані поважати незалежність суддів і не посягати на неї. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдати шкоди їх авторитету чи вплинути на неупередженість суду забороняється і тягне передбачену законом відповідальність. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до увагу практику Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що заявлені підстави відводу судді Тітова М.Б. не є такими, що викликають сумнів у його об`єктивності, неупередженості та зацікавленості у результаті розгляду справи, тому заява про відвід є необґрунтованою, а є лише власними припущеннями сторони відповідача не аргументованими достатніми доводами.

Аналізуючи підстави для відводу, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявленого відводу, оскільки доводи заявника не містять підстав та фактів, які б давали можливість застосувати положення ст. 36, 37 ЦПК України, у тому числі положення п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, на який посилаються відповідачі у заяві про відвід судді.

Підстав для заявлення самовідводу не вбачаю з урахуванням зазначених вище мотивів.

У зв`язку із тим, що суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, в порядку ч.3 ст.40 ЦПК України, заява про відвід має бути передана до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, для подальшого розгляду заяви про відвід.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 33, 36, 37, 40, 258, 260, 261 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати заявлений ОСОБА_2 і ОСОБА_5 відвід головуючого судді Тітова М.Б. по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії - необґрунтованим.

Передати заяву про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії, до канцелярії Богуславського районного суду Київської області для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов