Справа № 646/7966/20
№ провадження 2/646/592/2025
У Х В А Л А

про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку

та залишення заяв без розгляду

14.02.25 м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участі секретаря судового засідання Волікової Д.Д.,

представника позивачки Максимова М.І.,

представника відповідача Коломійцева А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, трьох відсотків річних, інфляційних збитків та відшкодування завданої матеріальної шкоди,

встановив :

Представник позивачки - адвокат Максимов М.І. подав до суду заяву від 26.01.2025 (вх.№3527 від 27.01.2025) про поновлення пропущеного процесуального строку на подання письмових доказів. Цією заявою представник позивачки просить поновити строк на подання письмових доказів до суду, а також долучити до матеріалів справи додаткові фотографії та матеріали інвентаризації для встановлення об`єму проведених ремонтних робіт.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивачки посилається на те, що під час додаткового вивчення відзиву на позовну заяву та документів, наданих відповідачем, було встановлено факт надання недостовірної інформації щодо ремонту, проведеного у квартирах.

Крім того, представник позивачки - адвокат Максимов М.І. подав до суду заяву від 26.01.2025 (вх.№3529 від 27.01.2025) про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог та подання письмових доказів, якою він просить :

-визнати поважними причини пропуску та поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи копію Технічного звіту про фактично виконані будівельно-оздоблювальні роботи у квартирі посімейного заселення АДРЕСА_1 ;

-визнати поважними причини пропуску та поновити строк на подання до суду заяви про збільшення ціни позову;

-збільшити розмір позовних вимог на 168 289,26 гривень та розглядати позовні вимоги у наступній редакції: "Cтягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 237 811,30 гривні на підставі ч. 3 ст. 651, ч. 4 ст. 653, п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, 10 000,00 грн нараховані три відсотки річних та інфляційні збитки в порядку ст. 625 ЦК України, 20 477,96 грн матеріальні збитки та витрати по сплаті судового збору".

В обґрунтування заяви представник позивачки посилається на те, що під час розгляду справи суд Харкова призначив судову будівельно-технічну експертизу, яка не була виконана експертом у зв`язку з тим, що відповідач не надав до експертної установи витребувані судом документи. Така поведінка відповідача спричинила перешкоди до проведення судової експертизи і є підставою для застосування судом ст. 109 ЦПК України, відповідно до якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На стадії підготовчого провадження позивачкою було повторно подано до суду клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, але клопотання позивача було залишено судом без задоволення, а підготовче провадження у справі було закрито. В подальшому позивачкою самостійно було замовлено приватну експертизу у кваліфікованого фахівця, за результатами якої складено Технічний звіт про фактично виконані будівельно-оздоблювальні роботи у квартирі посімейного заселення АДРЕСА_1 . Звіт був готовий наприкінці 2023 року, тобто після закриття підготовчого провадження у даній справі. Необхідність проведення приватної експертизи була зумовлена саме бездіяльністю відповідача, яка полягала в ненаданні до експертної установи документів без яких проведення експертизи було неможливим. Представник відповідача також просив суд не долучати до матеріалів даної справи Технічний звіт про фактично виконані будівельно-оздоблювальні роботи у квартирі посімейного заселення АДРЕСА_1 . Таким чином, відповідач та його представник двічі чинили перешкоди щодо проведення по справі № 646/7966/20 експертизи, яка є необхідною для правильного вирішення даного спору. Отже, на думку представника позивачки, це свідчить про недобросовісну поведінку сторони відповідача та поважність причин пропуску позивачкою строку на подання до суду доказів та заяви про збільшення ціни позову.

Крім того, представник позивачки зазначає, що відповідно до Технічного звіту про фактично виконані будівельно-оздоблювальні роботи ринкова вартість виконаних будівельних робіт у квартирі посімейного заселення АДРЕСА_1 становить 42 239,36 грн. Вартість робіт, заявлена підрядником ОСОБА_2 становить 123 155,1 грн., що на 80 915,76 гривень перевищує реальну. Отже, без наявності у матеріалах справи даного звіту неможливо здійснити правильну оцінку обставин справи. Що стосується вартості виконаних робіт у квартирах АДРЕСА_2 , то стороною позивачки виконано їх детальний розрахунок у відповідному додатку до заяви. Позивачем було понесено матеріальні збитки у зв`язку з призначенням по справі № 646/7966/20 судової експертизи, оскільки вона сплатила за проведення судової будівельно-технічної експертизи 8580 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят) грн 50 коп. Експертиза по справі № 646/7966/20 проведена не була. Кошти за проведення судової будівельнотехнічної експертизи були повернуті ОСОБА_1 з вирахуванням вартості послуг, що склали 477 (чотириста сімдесят сім) грн 96 коп. Таким чином, розмір матеріальних збитків, завданих позивачці у зв`язку з призначенням по справі № 646/7966/20 судової експертизи складає 477 (чотириста сімдесят сім) грн 96 коп і має бути стягнутий з відповідача на користь ОСОБА_1 .. Підтверджуючі документи надаємо.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав свої заяви та доводи, якими вони обґрунтовані.

Представник відповідача заперечував проти заяв представника позивачки, посилаючись на відсутність поважних причин пропуску стороною позивачки строку на подання доказів у справі та заяви про збільшення розміру позовних вимог. Сторона позивачки не заявляла повторних клопотань про проведення експертизи після надходження до суду повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи. При цьому документів, які просив надати експерт для проведення дослідження, у відповідача не існувало, про що будо відомо представнику позивачки. Коли суд вирішував питання про можливість закриття підготовчого провадження у справі, представник позивачки підтвердив відсутність інших доказів та вважав за можливе призначити справу до судового розгляду. На переконання представника відповідача, подання таких заяв представником позивачки на цій стадії свідчить про свідоме затягування ним судового процесу.

Дослідивши доводи заяв представника позивачки, вислухавши сторони, суд встановив наступне.

Правила подання учасниками справи доказів регламентовані положеннями ст.83 ЦПК України.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1 ст.83 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК).

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч.3 ст.83 ЦПК).

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.83 ЦПК).

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч.5 ст.83 ЦПК).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК).

Крім того, право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог позивач може реалізувати лише до закінчення підготовчого засідання (п.2 ч.2 ст.49 ЦПК).

У справі, що розглядається, суд здійснює стадію судового розгляду.

Під час підготовчого провадження у справі ухвалою від 14.09.2021 суд задовольнив клопотання представника позивачки та призначив судову оціночно-будівельну експертизу, поставивши на вирішення експерта наступні питання:

1) чи відповідає проектно-кошторисна документація, дизайнерська документація (дизайн-проект), відповідні рахунки підрядника та акт виконаних робіт до договору підряду від 15.09.2017р., що містяться в матеріалах справи, вимогам діючих нормативно-правових актів України?

2) який перелік будівельних матеріалів фактично використовувався для ремонту квартири АДРЕСА_1 , та які будівельні роботи (у тому числі, електромонтажні та інші) фактично виконувалися у квартирі АДРЕСА_1 , за договором підряду від 15.09.2017р.?

3) чи відповідають фактично використані будівельні матеріали та фактично виконані будівельні роботи (у тому числі, електромонтажні та інші) у квартирі АДРЕСА_1 , обсягу будівельних матеріалів та виконаних будівельних робіт, що зазначені у проектно-кошторисній, дизайнерській документації (дизайн-проекті), відповідних рахунках підрядника та акті виконаних робіт до договору підряду від 15.09.2017р., що містяться в матеріалах справи?

4) яка вартість фактично використаних будівельних матеріалів та фактично виконаних будівельних робіт ( у тому числі, електромонтажних та інших) з ремонту квартири АДРЕСА_1 , станом на період вересень 2017 року січень 2018 року?

5) чи відповідають фактично виконані будівельні роботи ( у тому числі, електромонтажні та інші) з ремонту квартири АДРЕСА_1 , вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН тощо) та вимогам, що звичайно ставляться до якості роботи відповідного характеру? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

6) яка вартість ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , проведення яких необхідне для усунення порушень вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН тощо) та порушень вимог щодо якості, які звичайно ставляться до роботи відповідного характеру?

7) який перелік будівельних матеріалів фактично використовувався для ремонту квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , та які будівельні роботи (у тому числі, електромонтажні та інші) фактично виконувалися у квартирах АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , за договором підряду від 15.09.2017р.?

8) чи відповідають фактично використані будівельні матеріали та фактично виконані будівельні роботи (у тому числі, електромонтажні та інші) у квартирах АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , обсягу будівельних матеріалів та виконаних будівельних робіт, що зазначені у проектно-кошторисній, дизайнерській документації (дизайн-проекті), відповідних рахунках підрядника та акті виконаних робіт до договору підряду від 15.09.2017р., що містяться в матеріалах справи?

9) яка вартість фактично використаних будівельних матеріалів та фактично виконаних будівельних робіт ( у тому числі, електромонтажних та інших) з ремонту квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , станом на період вересень 2017 року січень 2018 року?

10) чи відповідають фактично виконані будівельні роботи ( у тому числі, електромонтажні та інші) з ремонту квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН тощо) та вимогам, що звичайно ставляться до якості роботи відповідного характеру? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

11) яка вартість ремонтно-будівельних робіт у квартирах АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , проведення яких необхідне для усунення порушень вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН тощо) та порушень вимог щодо якості, які звичайно ставляться до роботи відповідного характеру?

Проведення експертизи було доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.

08.06.2023 до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку експерта від 01.06.2023 №25785 у зв`язку з недостатністю даних для проведення повного та об`єктивного дослідження (об`єктів дослідження).

Доводи представника позивачки про те, що причиною неможливості проведення експертизи стало ухилення відповідача від надання експертові необхідних документів, необґрунтовані. Так, в матеріалах справи не міститься будь-яких доказів на підтвердження наявності у відповідача таких документів та обставин, які б свідчили, що він ухилився від надання їх експертові.

При цьому частина таких об`єктів дослідження, про надання яких просив експерт (договірна, проектна, кошторисна, виконавча документація на ремонтні роботи) є двосторонніми документами, які мають бути погоджені обома сторонами (ст.ст.837, 844, 853 ЦК України).

Тобто ці об`єкти експертного дослідження за їх наявності повинні бути у обох сторін, а не лише у однієї (відповідача).

Однак позивачкою таких документів (об`єктів дослідження), про які просив експерт та від надання яких, як це стверджує представник позивачки, ухилився відповідач, також не надано.

24.07.2023 до суду надійшло повторне клопотання представника позивачки від 21.07.2023 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи.

У судовому засіданні 16.08.2023 суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання представника позивачки у зв`язку з його необгрунтованістю.

Так, суду не було надано жодних нових даних та не наведено жодних нових обставин, про які стороні позивачки не було б відомо на час призначення судом експертизи та надання експертом повідомлення про неможливість проведення експертного дослідження.

У цьому ж судовому засіданні 16.08.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду.

При цьому представник позивачки не заперечував проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду та не заявляв інших клопотань стосовно доказів у справі, у тому числі, не повідомляв про неможливість подати докази (які на цей час у вищевказаних заявах від 27.01.2025 просить долучити до матеріалів справи) та про намір позивачки самостійно звернутися до експерта для отримання експертного висновку (технічного звіту).

Що стосується наданого представником Технічного звіту про фактично виконані будівельно-оздоблювальні роботи у квартирі АДРЕСА_1 , то він не містить відомостей про період, протягом якого проводилося дослідження, лише інформацію про рік, в якому виконаний звіт (2023). Отже, неможливо встановити, коли саме у розпорядженні сторони позивачки з`явився цей документ до закриття підготовчого провадження чи після.

Представником позивачки не обґрунтовано, що заважало позивачці замовити таке дослідження (звіт) до подання позову або на стадії підготовчого провадження з огляду на те, що відповідні дані (об`єкти дослідження) були надані експерту, який підготував цей Технічний звіт, саме позивачкою, тобто весь час перебували у її розпорядженні.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів недобросовісної поведінки відповідача, наслідком якої стала неможливість проведення призначеної судом експертизи.

Отже, є хибними доводи представника позивачки про те, що обставинами, які унеможливили проведення призначеної судом експертизи, є недобросовісна поведінка відповідача, внаслідок чого у сторони позивача не було можливості вчасно подати Технічний звіт про фактично виконані будівельно-оздоблювальні роботи у квартирі посімейного заселення №55, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців № 29Б, а також заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Крім того, суд вважає надуманими доводи представника позивачки про те, що причиною пропуску строку на подання інших доказів (додаткових фотографій та матеріалів інвентаризації для встановлення об`єму проведених ремонтних робіт) стало виявлення факту надання недостовірної інформації щодо ремонт, проведеного у квартирах після додаткового вивчення відзиву на позовну заяву та документів, наданих відповідачем.

Так, неуважність сторони при вивченні правової позиції процесуального опонента, викладеної у заяві по суті справи (позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив, запереченні на відповідь, поясненнях третьої особи тощо) не може бути поважною причиною пропуску строку на подання доказів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Оскільки Конвенція не містить визначення обмеження права на суд у вузькому сенсі цього слова, мовчазно допускається можливість обмеження цього права, але таким чином, щоб не зачіпало його основного змісту (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), «Станев проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria»), «Голдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom»).

У справі що розглядається, позивачка не була обмежена у праві на подання доказів на стадії підготовчого провадження. Ті додаткові докази, які у своїх заявах від 27.01.2025 її представник просить долучити до матеріалів справи, або об`єктивно існували на час звернення позивачки до суду з позовом або могли бути нею отриманні до звернення до суду з позовом чи під час підготовчого провадження до його закінчення (як, наприклад, технічний звіт).

Легітимною метою законодавчого обмеження у строках подання доказів є недопущення зловживання процесуальним правом та захист добросовісного учасника справи від можливих недобросовісних процесуальних дій інших учасників. За відсутності такої мети процедура судового розгляду може стати хаотичною та безкінечною, оскільки можливість подання додаткових доказів протягом усіх стадій судового процесу (без поважних причин їх ненадання на стадії підготовчого провадження) може затягувати строк розгляду справи до абсурду.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність поважних причин пропуску позивачкою (її представником) строку на подання доказів та збільшення розміру позовних вимог.

Наслідки пропущення процесуальних строків встановлені статтею 126 ЦПК України: право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, отже підстави для задоволення вищевказаних заяв представника позивачки про поновлення пропущеного строку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 39-40, 49, 83, 126, 259, 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяв представника позивачки від 26.01.2025 (вх.№3527 від 27.01.2025) про поновлення пропущеного процесуального строку на подання письмових доказів та від 26.01.2025 (вх.№3529 від 27.01.2025) про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог та подання письмових доказів.

Залишити без розгляду заяви представника позивачки від 26.01.2025 про долучення доказів та про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.С. Блага