Справа № 332/5288/24
Провадження № 2/314/457/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.02.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Швець О.В.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу № 332/5288/24 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди , ВСТАНОВИВ:

19.11.2024 до Вільнянського районного суду Запорізької області за підсудністю із Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа № 332/5288/24 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-140006276, відносно транспортного засобу «ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 . 21.04.2020 відбулась дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «MERCEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_2 та транспортного засобу «ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 02.07.2020 по справі № 334/2085/20 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Із повідомленням про дорожньо транспортну пригоду потерпіла особа звернулася до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». У зв`язку з тим, що Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовило у виплаті страхового відшкодування потерпілій особі, остання звернулась із позовною заявою про стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2021 по справі № 334/4369/20 було стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 61 027,09 грн.

Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було складено страховий акт разом з розрахунком страхового відшкодування та здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 61 027,09 грн.

Відповідач керував транспортним засобом «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керування будь яким транспортним засобом, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області від 13.05.2020 відповідно до якого інформація щодо видачі посвідчення водія на ім`я громадянина ОСОБА_1 в базі даних відсутня.

Згідно п. а ч. 38.1.1. ст. 38.1 Закону України «Про страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, на підставі вищевикладеного, до позивача перейшло право вимоги до відповідача як до особи відповідної за відшкодування заподіяних збитків.

Крім того, позивач звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було.

Ухвалою суду від 27.11.2024 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки про виклик рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав.

Ч.4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

У матеріалах справи міститься поліс № ЕР-140006276 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з експлуатацією транспортного засобу «ЗАЗ 110217», державний номерний знак НОМЕР_1 .

У матеріалах справи міститься повідомлення від НПУ про дорожньо-транспортну пригоду (бокове зіткнення), що мала місце 21.04.2020 по проспекту Соборному, 179 у м. Запоріжжі Запорізької області за участю автомобілів «ЗАЗ 110207», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

У матеріалах справи міститься копія постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, та копія рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2020 від 26.02.2021 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо транспортної пригоди у розмірі 61 027, 09 грн, а також 2 000,00 грн. за проведення оцінки, а всього стягнуто 63 027,09 грн.

У матеріалах справи міститься страховий акт № 182-1 від 21.05.2021, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-140006276 від 24.03.2020, згідно якого підставою виплати вказано ВП 65512598, приватний виконавець Чулієв А.А. (на користь ОСОБА_3 ).

Із розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 82 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65512598 від 20.05.2021 сума страхового відшкодування становить 61 027,09 грн.

У матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 21.05.2021 № 3Р048130, згідно якої Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило переказ коштів на рахунок приватного виконавця Чулієва А.А. в рахунок ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 61027,09 грн.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»).

За положеннями ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України).

Із роз`яснень, які містяться у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», встановлюється, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі, страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96 встановлено особливий правовий режим.

За правилами п. п. 38.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позо в до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а)якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б)якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в)якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г)якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

ґ)якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д)якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

За правилами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд, оцінюючі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до беззаперечного висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку регресу, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () завдані збитки в порядку регресу в розмірі 61 027,09 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ольга Валеріївна Швець

18.02.2025