УХВАЛА

20 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 128/4949/23

провадження № 61-1886ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянув заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коротуна Вадима Михайловича у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2023 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2023 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року.

Касаційні скарги містять заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Коротуна В. М., Лідовця Р. А., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Яремка В. В., Грушицького А. І., Хопти С. Ф., Луспеника Д. Д., Шиповича В. В. на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, оскільки вказані судді безпідставно залишали без руху та повертали його касаційні скарги в інших провадженнях.

Протоколами автоматизованої системи документообігу суду від 17 лютого

2025 року справу призначено судді-доповідачу Коротуну В. М., судді, які входять до складу колегії Коротенко Є. В., Червинська М. Є.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2025 заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Хопти С. Ф., Яремка В. В., Лідовця Р. А., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Грушицького А. І., Луспеника Д. Д., Шиповича В. В. залишено без розгляду.

Відвід судді Верховного Суду Коротуна В. М. визнано необґрунтованим та передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

20 лютого 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяв про відвід судді Верховного Суду Коротуна В. М. призначено суддю-доповідача Петрова Є. В.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Відповідно до статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстави стверджувати, що суддя-доповідач у цій справі виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Зі змісту поданих заяв вбачається, що доводи ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коротуна В. М. по своїй суті зводяться до незгоди заявника із постановленим судовим рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Оскільки обставини, на які посилається заявник як на підставу для відводу судді, не дають підстав для обґрунтованого сумніву у неупередженості та об`єктивності судді-доповідача Коротуна В. М. при розгляді цієї справи, вважаю, що заяви ОСОБА_1 про відвід від участі у розгляді справи судді-доповідача Коротуна В. М. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У такому висновку Верховний Суд керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коротуна Вадима Михайловича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2023 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 06 березня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров