Справа № 520/9210/19
Провадження № 2-з/947/43/25
УХВАЛА

11.02.2025

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

За участю

представника Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради Вишнивецька А.О.

представника Департаменту комунальної власності ОМР Росолик А.М.

розглянувши клопотання представника Департаменту комунальної власності про призначення будівельно-технічної експертизи по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: Одеська міська рада, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліна Альбіна Олександрівна, Департамент комунальної власності Одеської міської ради , про визнання незаконним та скасування рішення -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа міської ради, треті особи: Одеська міська рада, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліна Альбіна Олександрівна, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №120 від 28.04.2016 року «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на об`єкти нерухомого майна, розташовані у м. Одесі в частині реєстрації за територіальною громадою м. Одеси права власності на « Нежитлові приміщення цокольного поверху №101 загальною площею 845,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ».

Заочним рішенням Київського райсуду м.Одеси (суддя Огренич І.В.) від 03 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: Одеська міська рада, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліна Альбіна Олександрівна про визнання незаконним та скасування рішення задоволено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 18 січня 2023 року заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2019 року та постанова Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року скасовано , справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

27.03.2023 року позивачем до суду надано висновок експерта Гончар Н.В. від 22.03.2023 №172 судової будівельно-технічної експертизи , проведеної за зверненням ОСОБА_1 ( т.2 а/с139).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24.10.2023 позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: Одеська міська рада, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліна Альбіна Олександрівна про визнання незаконним та скасування рішення залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.03.2024, ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 24.10.2023 скасовано, і справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №172 від 22.03.2023 року, виготовленого на підставі технічного паспорту від 08.02.2015 року та обстеженням на місці розташування об`єкту дослідження ( з початком повномасштабного вторгнення російської федерації ) всі приміщення підвального ( цокольного ) приміщення є відкритими за для безпеки жителів будинку) під 1 м поверхом житлового будинку АДРЕСА_1 знаходиться підвальний поверх загальною площею 992,5 кв.м. в якому по всім приміщенням проходять інженерні комунікації водопостачання, водовідведення, електричні мережі, а також встановлена щитова та водомірний вузол. Всі підвальні приміщення взаємопов`язані та відсутні окремі входи у будь-які приміщення. Всі виявлені інженерні мережі забезпечують функціонування квартир житлового будинку, а тому всі приміщення , які розташовані в підвальному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 є допоміжними ( т.2 а/с 139).

17.04.2024 справу було передано на розгляд судді Огренич І.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 19.04.2024 року задоволений самовідвід судді Огренич Ірини Василівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: Одеська міська рада, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліна Альбіна Олександрівна про визнання незаконним та скасування рішення та справу передано на розгляд іншого судді Київського районного суду м. Одеси, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу 19.04.2024 року було розподілено судді Луняченку В.О..(т.2 а/с 236).

Ухвалою від 01.05.2024 року справа прийнята до провадження із призначенням справи до розгляд у порядку загального позовного провадження(т.2 а/с 237).

Суд, ухвалою від 10.06.2024 року, залучив в якості третій особи без самостійних вимог на боці відповідача Департамент комунальної власності Одеської міської ради ( т.3 а/с 25).

09.07.2024 року підготовче засідання було закрите із призначенням справи до судового розгляду по суті.

Від представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради24.10.2024 року подано клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи , на вирішення якої поставити питання: чи відносяться нежитлові приміщення цокольного поверху №101, загальною площею 845,8 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до нежитлових об`єктів нерухомості або до допоміжних приміщень вказаного будинку та чи можлива їх окрема експлуатація?

За клопотанням представника третій особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради експертом Гончар Н.В. 17.01.2025 року надані додаткові пояснення по запитанням учасників процесу.

У судовому засіданні представник заявника наполягав на призначення експертизи.

На питання чи є це додаткової експертизою по питанням які не були вирішені під час експертного дослідження експертом Гончар Н.В. або повторна експертизи , представник заявника сказала що експертиза повинна бути проведена так як під час проведення експертного дослідження експертом Гончар Н.В. частина відповіді не відповідає матеріалам справи.

Водночас у самому клопотання питання, які ставляться до експертного дослідження фактично не відрізняються від тих питань яки були предметом дослідження у первісному висновку що свідчить про те, що заявник заявляє клопотання про проведення саме повторної експертизи а не додаткової.

Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради підтримала заявлене клопотання.

Позивач заперечував проти призначення експертизи враховуючі наявне експертне дослідження а також відповіді експерта на додаткові письмові запитання.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Порядок призначення судової експертизи у науково-дослідних судово-експертних установах міністерства юстиції України, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частинами 4, 5 ст. 103 ЦПК України передбачено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Умови призначення повторної експертизи визначені ч. 2 ст. 113 ЦПК України, де зазначено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Аналіз вищенаведеної норми права дає підстави для висновку, що судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам), якщо виникає хоча б одна з обставин (підстав) визначених ч. 2 ст. 113 ЦПК України, які можуть чи не можуть бути пов`язаними між собою, а саме: 1) якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим; та/або 2) якщо висновок експерта буде визнано таким, що суперечить іншим матеріалам справи; та/або 3) якщо висновок експерта викликає сумніви в його правильності.

У даному випадку після опитування експерта по питанням які були поставлені представником заявника , жодних обґрунтувань незрозумілості для сторони висновку , в тому числі у чому саме є суперечність іншим матеріалам справи або його неправильність не наведені, а тому відсутні підстави для проведення повторної експертизи.

Згідно усталеної судової практики Верховного Суду, зазначеної зокрема у постановах від 23 грудня 2019 року у справі № 466/10464/16-ц; та від 29 серпня 2019 року у справі № 610/2972/17, визначено, що ухвали суду першої інстанції про відмову у призначенні експертизи не можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Так, відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду.

У вказаному переліку є ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи. Водночас ухвала про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи у цьому переліку відсутня.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду, яким спір має бути вирішений по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 84,103,110,113353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені клопотання представника Департаменту комунальної власності про призначення будівельно-технічної експертизи по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: Одеська міська рада, державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліна Альбіна Олександрівна, Департамент комунальної власності Одеської міської ради , про визнання незаконним та скасування рішення.

Ухвала про відмову у призначенні експертизи окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. О. Луняченко