Справа № 464/825/25
пр.№ 2-о/464/76/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Жили В.С.,

за участі: секретаря судового засідання Харук У.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Сихівського районного суду м. Львова у порядку окремого провадження із заявою про видачу обмежувального припису стосовно заінтересованої особи ОСОБА_3 на строк 6 місяців із визначенням тимчасового обмеження прав останнього, а саме заборонити перебувати у місці проживання заявника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 300 м до місця її проживання; вести телефонні переговори із заявником або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб;особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, яка за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В обґрунтування заяви заявник покликалася на те, що проживає із ОСОБА_3 ,який є колишнім чоловіком її бабусі, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 постійно погрожує їй, висловлюється нецензурною лайкою і неадекватно поводиться. Систематичні протиправні дії з боку заінтересованої особи стали підставою для неодноразових звернень в поліцію. Щодо ОСОБА_3 неодноразово виносилися термінові заборонні приписи та рішення суду. Вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому, з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення таких дій, просила застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний припис із визначенням тимчасового обмеження відповідних прав останнього.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Колодій Л.Б. заяву підтримали з підстав, що наведені в такій, просили заяву задовольнити в повному обсязі. Заявник додатково повідомила, що психологічне та фізичне насильство щодо неї ОСОБА_3 вчиняв неодноразово, що свідчить про систематичний характер таких протиправних дій. Окрім цього, вказала, що заінтересована особа зловживає алкогольними напоями та є агресивним. Також заявник часто закривалася у кімнаті, так як погрози ОСОБА_3 в її сторону сприймала як реальні, а тому боялася за своє життя.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти видачі обмежувального припису заперечив та пояснив, що просив у заявника вибачення за скоєне. Визнав, що зловживає алкогольними напоями та буває неконтрольований. Не заперечив, що 28.01.2025 між ним та ОСОБА_1 за адресою їх проживання виник конфлікт, в ході якого вчинив щодо заявника домашнє насильство, за що складено протокол про адміністративне правопорушення та видано терміновий заборонний припис. Зазначив, що постановою суду від 11.02.2025 його визнано винним за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, який він вже сплатив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, та яким регламентовано наступне.

Домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особою, яка постраждала від домашнього насильства, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

У постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 756/2072/18, від 30.01.2020 у справі № 545/744/19, від 10.02.2021 у справі № 761/49109/19, які у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають урахуванню при застосуванні норм права, сформульовано правову позицію про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №127/9600/22 вказано, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Верховним Судом у постанові від 01.06.2022 у справі №161/16344/20 зроблено висновок про те, що суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними.

Як встановлено в ході розгляду заяви та не оспорюється учасниками справи, заінтересована особа ОСОБА_3 є колишнім чоловіком бабусі заявника ОСОБА_1 .

Сторони є співвласниками, зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , про що, серед іншого, свідчать отримані судом відомості з Єдиного державного демографічного реєстру та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 27-29).

Так, підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з означеною заявою стало постійне та систематичне вчинення ОСОБА_3 протягом тривалого часу відносно неї протиправних дій, пов`язаних з домашнім насильством психологічного та фізичного характеру, що полягають, зокрема, у приниженні, словесних образах, погрозах розправою та застосуванні фізичної сили (штовханні).

На підтвердження зазначеного стороною заявника до заяви та в ході її розгляду суду надано, зокрема:

-скріншоти із сайту «Судова влада України» щодо перебування на розгляді Сихівського районного суду м. Львова справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 173-2 КУпАП та заяв про видачу щодо останнього обмежувальних приписів (а.с. 3-9);

- копію постанови Сихівського районного суду м. Львова від 05.07.2022 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно заявника психологічного насильства та порушення винесеного щодо нього термінового заборонного припису (а.с. 71-72; судом перевірено наявність означеного рішення та інших судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень);

-копію рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23.06.2023, яким заяву ОСОБА_4 задоволено та видано обмежувальний припис, вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 стоком на 2 місяці (а.с. 68-70);

- копію постанови Сихівського районного суду м. Львова від 04.04.2024 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства (а.с. 39-41);

-копію рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10.05.2024, яким заяву ОСОБА_1 задоволено та видано обмежувальний припис, вжито заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 стоком на 6 місяців (а.с. 30-32);

- копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 28.01.2025 щодо потерпілої ОСОБА_1 , згідно з яким ризик небезпеки ОСОБА_3 є високим; на момент складення матеріалів останній перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_3 від 28.01.2025 серії АА №341396, з якого вбачається, що останній вчиняв фізичне та психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника строком до 04.02.2025 (а.с. 46);

- копію постанови Сихівського районного суду м. Львова від 11.02.2025, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.173-2 КУпАП, зокрема за те, що останній, повторно, протягом року, 28.01.2025 близько 14.30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, штовхав, чим завдав їй психологічних страждань (а.с. 94-95).

Дослідивши та проаналізувавши зазначені вище докази, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 неодноразово зазнавала зі сторони заінтересованої особи ОСОБА_3 домашнього насильства, відтак потребує захисту у порядку, передбаченому законом, оскільки повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявника дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення у майбутньому кривдником до заявника психологічного чи фізичного насильства.

На час розгляду означеної справи відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 зробив належні висновки після завершення строку дії попереднього обмежувального припису.

Окрім цього, стороною заявника долучено копії матеріалів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_5 . На переконання суду, хоча й такі не стосуються особи заявника, проте свідчать про систематичні протиправні, агресивні дії заінтересованої особи щодо осіб, з якими він спільно проживає.

У статтях 3, 27 Конституції України установлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Заявником достеменно доведено наявність очевидних ризиків повторного заподіяння домашнього насильства заінтересованою особою відносно неї, повторне притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та винесення термінового заборонного припису після завершення строку дії попереднього обмежувального припису свідчить про реальну небезпеку та загрозу здоров`ю ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене, з метою запобігання і протидії домашньому насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для видачі стосовно ОСОБА_3 обмежувального припису з визначенням заходів тимчасового обмеження прав особи, передбачених пунктами 1, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: заборони перебувати у місці проживання заявника; вести телефонні переговори із заявником або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб;особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, яка за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Необхідність застосування заходу тимчасового обмеження, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 26 цього Закону, що полягає у забороні наближатися на відстань 300 м до місця проживання заявника, стороною заявника не доведено.

Водночас, достатніх підстав для видачі обмежувального припису на шестимісячний строк судом не встановлено, оскільки ОСОБА_3 є особою пенсійного віку, а також співвласником квартири, яка є його постійним місцем проживання.

У зв`язку з цим, строк дії обмежувального припису необхідно встановити у два місяці, що буде за наведених вище обставин доцільним та ефективним.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись статтями 258, 263-265, 268, 273, 293, 350-6 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк два місяці, яким заборонити останньому:

- перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

- вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме в місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Відмовити у задоволенні решти вимог.

У порядку ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повне рішення суду виготовлено 21.02.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи, їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Володимир ЖИЛА