Справа № 487/9917/24
Провадження № 2/487/728/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Коваленка А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 .

30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, витребувано докази з Міністерства соціальної політики України.

20 січня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву.

17 січня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Коваленко А.О. про передачу справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва, яке мотивовано тим, що відповідач разом з двома неповнолітніми дітьми з початку 2024 року проживають у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

29 січня 2025 року надійшла відповідь на відзив.

11 лютого 2025 року надійшли заперечення на відповідь на відзив.

11 лютого 2025 року надійшла заява представника органу опіки та піклування про розгляд справи за її відсутності. Також представник зазначила, що підготовка висновку органу опіки та піклування триває.

13 лютого 2025 року надійшла відповідь Міністерства соціальної політики України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання про передачу справи за підсудністю.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача, посилаючись на те, що затягування розгляду справи, оскільки відповідач переховується.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною першою статі 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності. Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (ст. ст. 26-30 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з цим, у постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Усвоєму роз`ясненні від 02.09.2022 року Верховний Суд зазначив, що якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (Довідка від 14 березня 2024 року № 3007- та Довідка від 14 березня 2024 року № 3007-).

Вказані відомості також підтверджуються відповіддю Міністерства соціальної політики України вх. № ЕП-908 від 13.02.2025, якій також зазначена дата взяття на облік: 14.03.2024.

Тобто, на час відкриття провадження у справі відповідач була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа на території Подільського району м. Києва, що належить до територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва.

За такого, зазначена справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд.

З огляду на наведене, заперечення позивача є неприйнятними.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, яке є підставою для скасування рішення судом апеляційної інстанції з направленням справи про розгляд за встановленою законом підсудністю ( ст. 378 ЦПК України).

Таким чином, виходячи з вище зазначеного, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною слід передати на розгляд про підсудність до належного суду, а саме до Подільського районного суду м. Києва, за місцем проживання відповідача.

Керуючись ст.ст. 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 487/9917/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною передати за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Повна ухвала складена 19.02.2025.

Суддя: З.М. Сухаревич