Житомирський апеляційний суд
Категорія 62 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 295/15125/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення заборгованості в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 28 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом, в якому просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФ України в Житомирській області, Відповідач) на її користь в порядку спадкування за законом недоотриману за життя її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію, згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року по справі № 240/27640/23 в сумі 415 768,37 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, спадкодавець за законом - ОСОБА_2 .

Згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року по справі № 240/27640/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 липня 2021 року за особовою справою №ХЗ65762 (вих. №4305 від 06 липня 2021 року); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 липня 2021 року за особовою справою №ХЗ65762 (вих. №4305 від 06 липня 2021 року).

Вона вказувала, що дане рішення набрало законної сили та видано виконавчі листи. На його виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було здійснено з 01 квітня 2019 року по 31 січня 2024 року нарахування заборгованості у розмірі 415 168,37 грн. За життя спадкодавця, відповідач заборгованість не виплатив. Вона є єдиним спадкоємцем після його смерті, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. по спадковій справі №4/2024.

Зазначає, що згідно висновку, викладеному у рішенні Сьомого апеляційного суду від 26 січня 2023 року (справа №240/5872/18) про заміну сторони на правонаступника, тільки у випадку отримання заявником відповідного свідоцтва про право на спадщину, вона не позбавлена права у подальшому ініціювати питання заміни сторони правонаступником, у порядку ЦПК. Таким чином, право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті спадкодавця порушено та підлягає судовому захисту.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 28 листопада 2024 року позов задоволено повністю та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ГУ ПФ України в Житомирській області просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідач зазначав, що захищаючі свої права за життя спадкодавець звернувся з позовом до Житомирського окружного адміністративного суду, рішенням якого відновлено порушені права ОСОБА_2 .

На виконання вищезазначеного рішення відповідачем за період з 01 квітня 2019 року по 01 січня 2024 року нарахована заборгованість з невиплаченої пенсії у розмірі 415 168,37 грн. Отже, така сума є саме недоотриманою пенсією, що належала померлому пенсіонерові.

Позивачка, не зверталась до ГУ ПФ України в Житомирській області із заявою про отримання недоотриманої за життя пенсії спадкодавця. Тому підстав для задоволення позову немає.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила рішення місцевого суду залишити без змін, а розгляд справи проводити у її відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити і надав пояснення, які відповідають доводам поданої скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що розмір пенсійних виплат, які просить стягнути позивач, підтверджений належними доказами і наявні правові підстави для їх стягнення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Установлено, що згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2023 року, у справі № 240/27640/23, визнано протиправними дії ГУПФ України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 липня 2021 року за особовою справою №ХЗ65762 (вих. №4305 від 06.07.2021 року); зобов`язано ГУПФ України в Житомирській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року (а.с.4).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 11 серпня 1968 року ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 ( а.с.5).

Відповідно до копії довідки від 15 липня 2024 року № 255/02-14/4/2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є єдиним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 . Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 заведена приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. за № 4/2024 та зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 71856298, на підставі поданої ОСОБА_1 16 січня 2024 року за № 7 заяви про прийняття спадщини. За видачою Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 не зверталась ( а.с. 11).

Із копії розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ХЗ 65762 за Дорученням № Д ХЗ65762/57 видно, що розмір недоотриманої доплати пенсії ОСОБА_2 складає 415 168,37 грн, заборгованість утворилася за період із квітня 2019 року по січень 2024 року (а.с.6).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним отримані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закону) суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1277 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону, де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі №750/8819/19 та від 23 вересня 2020 року по справі №428/6685/19.

Представником відповідача не заперечується, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2 , за її заявою була заведена спадкова справа, та подана заява про прийняття спадщини, за свідоцтвом про право на спадщину за законом ОСОБА_1 не зверталась.

Відтак, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, ОСОБА_1 як спадкоємець набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на отримання неодержаної за життя її чоловіком перерахованої пенсії.

Таку ж правову позицію викладеною у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі №220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20.

Оскільки ОСОБА_2 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_2 набула право на отримання нарахованого підвищення до пенсії.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 14 лютого 2022 року в справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

«- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Вказані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом….»

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 недоотриманого підвищення до пенсії після померлого ОСОБА_2 в сумі 415 168, 37 грн, оскільки вказані грошові суми належали за життя її чоловіку та увійшли до складу спадщини, яку прийняла позивачка.

Таким чином, встановивши, що позивачка як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, має право на спадкове майно, тобто підвищення до пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», приймаючи до уваги, що дії відповідача порушують право позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду міста Житомира від 28 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 21 лютого 2025 року.