Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6667/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого- судді А.А.Надопта, секретар судового засідання О.М.Стрижак, позивача та представника позивача адвоката Т.Е.Естінко, відповідачки та представника відповідачки адвоката І.В.Бочкора, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся у Виноградівський районний суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2022р., залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.03.2023р. стягнуто з ОСОБА_1 , на користь - ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 7 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.10.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь - ОСОБА_2 , додаткові витрати на доньку - ОСОБА_4 , що викликані особливими обставинами - її хворобою, в твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 гривень щомісячно, починаючи з 12.10.2021р.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач в казує, в даний час його стан змінився, оскільки він припинив підприємницьку дільяність, та влаштувався на роботу з посадовим окладом 6700,00грн. (копія розпорядженя №1- к від 15.06.2023р. додається, оригінал зберігається у Позивача), у зв`язку з чим йому стало складно сплачувати вказані аліменти. Крім того, 24.04.2024р. Виноградівським районним судом видано судовий наказ поспрві №266/2670/24, згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (копія наказу додається, оригінал зберігається у ОСОБА_5 ).

На підставі наведеного і відповідно до ст.192 СК України позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду по справі № 299/4984/21 від 01 березня 2022 року, з розміру 7 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням, а також зменшити і додаткові витрати які стягуються з нього на користь - ОСОБА_2 , на доньку - ОСОБА_4 , що викликані особливими обставинами - її хворобою, в твердій грошовій сумі в розмірі з розміру 5 000 гривень щомісячно до 1 000,00грн. щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просили суд їх повністю задоволити;

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, в обґрунтування чого вказали, що подружжя ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2009 року по 08.02.2017 року. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому, ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої записаний ОСОБА_1 запис про батьківство дітей було записано зі слів матері. За рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі № 299/4984/21 від 11.05.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 7 000 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення. 01.05.2024 року у справі № 299/5784/24 ухвалою Винорградівського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - залишено без розгляду. 12.06.2024 року у справі № 299/1154/24 ухвалою Винорградівського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - повернуто. 29.07.2024 року у справі № 299/1417/24 ухвалою Винорградівського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - повернуто. 07.08.2024 року у справі № 299/1417/24 ухвалою Винорградівського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовлено у відкритті провадження. 21.08.2024 року у справі № 299/4081/24 ухвалою Винорградівського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, подану 12.06.2024 року - залишено без розгляду. 30.08.2024 року у справі № 299/1729/24 ухвалою Винорградівського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів повернуто. 27.09.2024 року ОСОБА_1 знову звернувся з позовною заявою до Виноградівського районного суду про зменшення розміру аліментів.

ОСОБА_2 одноособово піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляє у відношенні до дітей батьківське піклування, виховує та утримує дітей, турбується про їх здоров`я, здійснює свої права по виконанню обов`язків які ґрунтуються на повазі до прав дітей та її людської гідності. Діти зростають у піклуванні та під відповідальністю ОСОБА_2 в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, оскільки діти проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 , а відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню малолітніх дітей.

Згідно листа ДПС України в Закарпатській області за №836/5/07-16-24-01-09 від 02.02.2022 року відповідач ОСОБА_1 являвся приватним підприємцем, і згідно наявних в органах ДПС інформаційних ресурсів, ОСОБА_1 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, з 14.08.2006 року. Відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, обсяг доходу за запитуваний звітний (податковий) період становив: за 2019 рік - 150410,80 грн. за 2020 рік - 870719,45 грн., за 2021 рік - 500383,00 гривень.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, ОСОБА_1 було виплачено дохід по наступним ознакам доходу: за період 1-IV квартали 2019 року у сумі 76692,00 грн. по «127» ознаці доходу, 73390,85 грн. - по «126» ознаці доходу; - за період I-IV квартали 2020 року у сумі 135914,29 грн. по «127» ознаці доходу;- за період І-Ш квартали 2021 року у сумі 134308,04 грн. по «127» ознаці доходу, 39318,18 грн. - по «101» ознаці доходу.

Відповідачка зазначає, що весною 2021р. ОСОБА_1 погрожував їй, що у разі подачі його на стягнення аліментів то у такому випадку він переоформить весь свій бізнес на сторонню особу щоб не сплачувати аліменти на утримання дітей. У червні 2021 року ОСОБА_1 почав здійснювати свої обіцянки зареєструвати на свою матір ОСОБА_9 - лікаря сімейної медицини КНП «Виноградівська районна лікарня» фізичною особою - підприємцем із видами діяльності -56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 46.43 оптова торгівля побутовими електротоварами ц електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 24.21 електромонтажні роботи. Адреса ФОП ОСОБА_9 збігається з адресою місця знаходження ФОП ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , збігається і номери телефону, електронна адреса. Таким чином ОСОБА_1 став найманим працівником у своєї матері з метою ухилення від сплати аліментів за рішенням Виноградівського районного суду.

Окрім того, на ОСОБА_1 зареєстровано наступні автомобілі: ЗАЗ 110557, 2006 року випуску; FORD TRANSIT, 2004 року випуску; VOLKSVAGEN TRANSPORTER, 20003 року випуску; VOLKSVAGEN GOLF SPORTSWAN, 2014 року випуску: Щодо останнього автомобіля VOLKSVAGEN GOLF SPORTSWAN, який був придбаний за 16000 доларів США ОСОБА_1 15.02.2022 року в період розгляду цивільної справи про стягнення аліментів у Виноградівському райсуді, а відтак відповідачка вважає, що відомості про доходи ОСОБА_1 свідчать про високий рівень його матеріального становища та спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Заперечуючи на позовні вимоги відповідачка зазначає, що рішенням Виноградівського районного суду при визначенні розміру аліментів на дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі по 7000 грн. на кожну дитину щомісячно, враховано найкращі інтереси дітей, оскільки ОСОБА_1 не бере належної участі у виховавні дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а ОСОБА_2 доглядає за важко хворою дочкою ОСОБА_10 . Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дітьми, до досягнення нею трирічного віку немає, позивач ОСОБА_1 інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує- дохід, є приватним підприємцем, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що ОСОБА_1 може сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 7000 грн. на кожну дитину.

Молодша донька ОСОБА_10 -2020 р.н. хворіє на важку білково-енергетичну недостатність. В період з 30.06.2021 року по 15.07.2021 року ОСОБА_11 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Виноградівська районна лікарня» з діагнозом: лихоманка, важка білково- енергетична недостатність. В період з 15.07.2021 по 28.07.2021 року ОСОБА_11 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна лікарня», в якій поставлено діагноз: важка білково- енергетична недостатність та гарячка. У зв`язку з хворобою дитини Емілії було здано чисельні аналізи в Україні та замовлено детальне дослідження, яке проводиться в США, оскільки в Україні неможливо визначити причини лихоманки та важкої білково-енергетичної недостатності, а відтак дитина Емілія потребує спеціального дорого вартісного харчування, отож, на підставі наведеного відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача про зменшення розміру визначених судом аліментів.

Отже, суд, заслухавши пояснення та заперечення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, застосуваши норми матеріального права, а відтак приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, керуючись наступним.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною третьою ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ч.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що подружжя ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2009р. по 08.02.2017р., від якого у подружжя народились доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розлучення сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.05.2022р., залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.03.2023р., стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх доньок сторін ОСОБА_12 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 7 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.10.2021р. та до досягнення дітьми повноліття. Також, стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 і додаткові витрати на доньку ОСОБА_4 , що викликані особливими обставинами - її хворобою, в твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 гривень щомісячно, починаючи з 12.10.2021р.

Посилаючись на наявність підстав для зменшення розміру аліментів позивач зазначає, що на даний час його матеріальний стан змінився, він припинив підприємницьку діяльність, та влаштувався на роботу з посадовим окладом 6700,00 грн., у зв`язку з чим йому стало складно сплачувати вказані аліменти.

Крім того, 24.04.2024р. Виноградівським районним судом видано судовий наказ по справі №266/2670/24, згідно якого з нього стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи даний спір між сторонами, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами погіршення його матеріального стану, обставини, які наводить позивач в обґрунтування позову не є істотними та достатніми для зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів, при цьому суд зазначає наступне.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Між тим, аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (Постанова ВС від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18)).

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , позивач посилався на те, що в нього погіршився матеріальний стан, а також він сплачує користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, що на думку позивача, є підставою для зменшення розміру аліментів.

З цього приводу суд зауважує, що в даному випадку, саме позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі, так, як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилається і на погіршення його матеріального стану.

Однак, суд критично ставиться до тверджень позивача про погіршення його матеріального стану, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про зменшення його доходів за період після ухвалення рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2022р., залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.03.2023р. про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх доньок сторін ОСОБА_12 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 7 000,00 грн, що перешкоджає сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

При цьому суд зауважує, що наявність такої обставини, як сплата позивачем на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, не може бути належним доказом неможливості сплати аліментів позивачем на дітей від першого шлюбу у визначеному рішенням суду розмірі та погіршення його матеріального стану.

Так, у частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від22 серпня 2022року у справі № 712/6313/21, а відтак суд приходить до висновку, що доказами наявними в матеріалах справи, погіршення матеріального стану позивача не доведено.

В свою чергу, посилання позивача на те, що він також сплачує на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, без підтвердження належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, також не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням Виноградівського районного суду від 11.05.2022р.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від28травня 2021рокуу справі № 715/2073/20.

Окрім факту народження іншої дитини, або сплати аліментів на неї, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився.

При цьому суд зауважує, що діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61- 1031св21).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір (в даній конкретній справі відповідачка виховує та утримує двоє неповнолітніх дітей, одна з яких потребує і додаткових витрат на лікування).

Таким чином, позивач належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а тому підстави для задоволення його позовних вимог відсутні, а відтак суд вважає, що встановлений рішенням Виноградівського районного суду від 11.05.2022р. розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення значного погіршення матеріального становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з ОСОБА_2 та суперечитиме їх інтересам.

Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, що перешкоджає сплаті аліментів у визначеному судом розмірі., внаслідок чого доводи позовної заяви є безпідставними.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст.7,182,185,192 СК України та керуючись ст.ст.2-5,10,12,13,18,81,144,223,259,263-265 ЦПК України, суд:

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду виготовлене 19.02.2025р.

ГоловуючийА. А. Надопта