Справа № 752/8597/24
Провадження № 2/752/1181/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 лютого 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 57 858,00 грн на відшкодування завданої майнової шкоди, 6 090,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням оцінки майна та 1 211,20 грн сплаченого судового збору.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій, з квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище та над його квартирою, власником якої є відповідач, 26.03.2024 року сталося залиття.

Зауважує, що відносно вказаного залиття, він звернувся до ЖБК «Теремки-3» з метою обстеження його квартири для встановлення причини та обсягу залиття.

26.03.2024 року комісією ЖБК «Теремки-3» складено акт обстеження квартири АДРЕСА_1 , де зазначено, що під час обстеження квартири виявлені: залиті стіни, стеля, підлога, вікно, меблі та речі (кімнати 12 кв. м і 18 кв. м, кухня), при цьому кухня протягом довгого часу заливається постійно, а також вказано, що затоплення належного йому житлового приміщення сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , яка вчасно не слідкує за обладнанням, яке знаходиться в її квартирі.

Також ОСОБА_1 зазначає, що з метою визначення майнової шкоди внаслідок залиття, замовив оцінку за результатами якої визначено, що розмір збитків, який завдано в результаті залиття квартири, станом на момент складання звіту, становить 57 585,00 грн, а вартість послуг з проведення оцінки становить 6 090,00 грн.

В зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 26.04.2024 року відкрито провадження в указаній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 63).

Ухвалою суду від 18.09.2024 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 86).

В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялись за її місцем проживання, зазначеними в позовній заяві.

Відповідач належним чином повідомлена про розгляд вказаної справи, в судове засідання не з`явилася, правом на подачу письмового відзиву не скористалася, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надала.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзиву на позов, а відтак не скористалася наданими їй процесуальними правами, за висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд, вважає, за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджуються Свідоцтвом про право власності на житло від 20.03.2002 року (а.с. 12).

26.03.2024 року комісією ЖБК «Теремки-3» складено акт обстеження квартири АДРЕСА_1 , де зазначено, що під час обстеження квартири виявлені: залиті стіни, стеля, підлога, вікно, меблі та речі (кімнати 12 кв. м і 18 кв. м, кухня), при цьому кухня протягом довгого часу заливається постійно, а також вказано, що затоплення належного ОСОБА_1 житлового приміщення сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , яка вчасно не слідкує за обладнанням, яке знаходиться в її квартирі, а саме: радіатори, комунікаційні крани, труби, сантехнічне обладнання (а.с. 13).

Таким чином, вказаним вище актом про залиття квартири позивача встановлено, що заподіювачем шкоди виявлено власника квартири АДРЕСА_2 , оскільки джерело протікання води до квартири ОСОБА_1 мало початок саме з квартири ОСОБА_2 , оскільки відбулося залиття стелі.

Позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 з метою отримання Звіту про оцінку збитків, нанесених власнику квартири АДРЕСА_1 .

За результатами вказаної оцінки, розмір збитків, який завдано в результаті залиття квартири, станом на момент складання звіту (30.03.2024 року) становить 57 585,00 грн з урахуванням фізичного зносу (а.с. 14-55).

Крім того, позивачем здійснено оплату за проведення вказаної незалежної оцінки визначення розміру завданих збитків в розмірі 6 090,00 грн (а.с. 56).

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується актом про залиття квартири ОСОБА_1 , яким встановлено, що заподіювачем шкоди виявлено власника квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , а залита, в тому числі стеля.

Разом з цим, вину в завданні шкоди позивачу відповідачем не спростовано.

Також судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. ч. 4 та 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що завдана останньому шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири ОСОБА_1 , не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої останньому майнової шкоди, хоча це є процесуальний обов`язок відповідача, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 57 858,00 грн (п`ятдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім гривень 00 копійок) на відшкодування завданої майнової шкоди та 6 090,00 грн (шість тисяч дев`яносто гривень 00 копійок) витрат, пов`язаних з проведенням оцінки майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) сплаченого судового збору.

Відомості про сторін у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко