Справа № 502/2665/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю..,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення (виклику) сторін

за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»,

третя особа:

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович

про

визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В :

28.11.2024 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №47161 від 16.09.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»заборгованість у розмірі 14449,05 гривень, мотивувавши виконавчий напис тим, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №4893778 від 16.03.2019 року, укладеним із ТОВ «Мілоан».

Сума заборгованості за кредитним договором складає 14449,05 гривень.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.07.2021 року, позивач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем згідно Єдиного реєстру нотаріусів не діє.

Вважає, що виданий нотаріусом виконавчий напис №47161 від 16.09.2020 року є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України, вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що порушена процедура вчинення виконавчого напису, вимоги стягувача є неправомірними. Зокрема, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 16.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, позивач ніколи в будь-який спосіб не отримувала одноразовий ідентифікатор, яким ніби то, був підписаний Кредитний договір та не підписувала в будь-який спосіб вищевказаний кредитний договір з ТОВ «Мілоан», наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»пред`явило виконавчий напис № 47161 від 16.09.2020 року для виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича, на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 05.10.2020 року. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 21.01.2021 року з ОСОБА_1 стягнуто 14449,05 гривень. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис № 47161 від 16.09.2020 року, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, сума в розмірі 14449,05 гривень, вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню.

Враховуючи вищенаведене, представник позивача просить суд:

-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 47161 від 16.09.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»заборгованість в розмірі 14 449,05 гривень;

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 14 449,05 гривень;

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан»на користь ОСОБА_1 судові витрати, зокрема по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 000,00 гривень.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 06.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлені сторони.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивача та задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» подав на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що 16.03.2019 року між ТОВ «МІЛОАН» (надалі - «Позивач» або «Позикодавець») було укладено кредитний договір №4893778 (надалі «Договір»). Згідно п. 1.2 Договору, сума кредиту становила 5900 гривень. Згідно п. 1.3. Договору кредит надається строком на 29 днів з 16.03.2019 року, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 14.04.2019 року (п. 1.4. Договору). На виконання умов Договору, Позикодавцем перераховано на карту, що вказана Позичальником в анкеті-заяві на кредит, грошові кошти у розмірі 5900 гривень.

Пунктом 4.4. Правил встановлено, що: «Товариство не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS».

Таким чином, Товариство не отримує повні реквізити картки Позичальника, яка вказується ним для отримання кредиту.

Позичальником була зазначена платіжна картка, на яку була перерахована сума кредиту. Згідно п. 6.1 Кредитного договору, кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua

Згідно п. 6.2. Кредитного договору, розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в Особистому кабінеті на сайті Товариства. Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно п. 12 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Укладаючи кредитний договір Позивач та Відповідач вчинили дії визначені ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», хронологія вчинення дій Позивачем щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину описана в додатку 9. Позивач підписав Кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону), що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи Позивача (LogFile застосування коду), згідно додатку 11. Після чого, укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті Позивача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1. Кредитного договору на його картку. Крім того, при реєстрації особистого кабінету позичальника, Позивачем завантажено фото з паспортом в руках. Згодом Позичальник перестав сплачувати кредит внаслідок чого станом на 16.09.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 14449,05 грн. Задля відновлення свого порушеного права Позикодавцем вчинено оскаржуваний виконавчий напис.

Також зазначив, що договір, за яким вчинено виконавчий напис є вже третім, що укладедий позичальником з ТОВ «МІЛОАН», при чому попередні два договори Позивачем виконані. Таким чином, посилання Позивача на те, що договір кредиту нею не укладався спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене представник відповідача підкреслив, що між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір №4893778, зобов`язання за яким Позивач наразі не виконав, тобто відсутні підстави вважати про неправомірність стягнення грошових коштів Позивача в рахунок погашення заборгованості за Договором та вважає відсутність доведення у позовній заяві наявності в діях Відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на останнього обов`язку з відшкодування реальних збитків.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити в задоволенні позову та подальший розгляд справи здійснювати без участі представника ТОВ «МІЛОАН».

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а також строків подання пояснень, пояснення на адресу суду не надав, з заявами про відкладення розгляду спрви або розгляду справи без його присутності не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії кредитного договору №4893778 від 16.03.2019 року вбчається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в особі генерального директора Вініченко Олексія Віталійовича, який жіє на підставі Статуту, іменується в подільшому Позикодавець або Товариство з однієї сторони та громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з другої сторни, разом іменуються як Сторони, уклали цей Договір, про: позикодавець зобов`язується на умовах визначених Договором на строк визначенй п.1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній п. 1.2 Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договром. Сума кредиту становить 5900,00 гривень. Кредит укладається строком на 29 днів з 16.03.2019 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 14.04.20149 року. В п. 10 Договору «Реквізити та підписи сторін» зазначені дані позичальника ОСОБА_1 , а саме: РНОКПП, паспорт, адреса проживання, телефон та електронна пошта, /а.с.16-20/.

16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів за яктими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.03.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 47161, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мілоан», заборгованості у загальному розмірі 14449 гривень 05 копійок, за період з 06.02.2020 року по 11.03.2020 року за кредитним договором №4893778 від 16.03.2019 року, /а.с.19/.

Згідно заяви про примусове виконання від 23.09.2020 року направленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», яка надійшла на адресу приватного виконавця Клименко Р.В. 02.10.2020 року за вх..№17619/02-01, а також направлена на адресу боржника ОСОБА_1 , вбачається, що заявник просить відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватим нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 47161 від 16.09.2020 року про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірір 14449,05 гривень. У випадку встановлення доходу боржника, яким є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника, /а.с.19/.

05.10.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича, розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису №47161 від 16.09.2020 року та відкрито виконавче провадження НОМЕР_4, /а.с.21/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 06.07.2021 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрували шлюб 06.07.2021 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1417 від 06.07.2021 року. Після реєстрації шлбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_1 », /а.с.11/.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Частиною 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі - Перелік документів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин можливе лише за нотаріально посвідченими договорами, при цьому, для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17, в якій зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Крім того Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як вказав в позові позивач, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса відповідачем було надано приватному нотаріусу Кредитний договір № 4893778 від 16.03.2019 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , який не посвідчений нотаріально,

Відповідачем ТОВ «Міолан» будь-яких доказів на спростування вказаних обставин не надано, а відтак вказане свідчить, що кредитний договір наданий відповідачем приватному нотаріусу не є документом, за яким стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому.

Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, від 06 травня 2020 року у справі 320/7932/16-ц.

Крім того вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №554/6777/17.

Зважаючи на те, що відповідач не надав суду докази на спростування посилань позивача на вказані обставини, суд дійшов висновку, що посилання на такі обставини у позові знайшли своє підтвердження, та визнає ті обставини, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності вимог стягувача та не перевірив виконання стягувачем вимог підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом раніше, 05.10.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Романа Васильовича, відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого напису №47161 від 16.09.2020 року, /а.с.21/.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2021 року, винесеної в рамках ВП НОМЕР_4 встановлено, що боржником сплачено заборгованість по даному провадженні в розмірір 14449,05 гривень, згідно кредитного договору № 4893778 віл 16.03.2019 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Залишок нестягнутої основної винагороди становить - 1444,91 гривень та залишок нестягнутих витрат виконавчого провадження становить - 669 гривень. Ураховуючи викладене, керуючись вимогами п.9 ч. 1 ст. 39, ст.. 40 Закону України «Про виконавче провадження, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович постановив: виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 47161 виданого 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованості в розмірі 14449,05 гривень - закінчити. Копію постанови направити сторонам, органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ та бухгалтерії для припинення будь-яких відрахувань із заробітної плати боржника згідно «Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», /а.с.20/.

Разом з тим, суд прийшов до висновку щодо визнання виконавчого напису № 47161 від 16.09.2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню, однак, враховуючи, що на підставі вказаного виконавчого напису на користь відповідача з позивача були стягнуті грошові кошти в розмірі 14449,05 гривень, то між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19.

Зміст постанови приватного виконавця від 21.01.2021 року дозволяє дійти висновку, що з позивача на користь відповідача на виконання спірного виконавчого напису в рамках виконавчого провадження НОМЕР_4 утримано грошові кошти, що не спростовано відповідачем.

Отже, оскільки правовою підставою для набуття ТОВ «Мілоан» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, щодо якого суд дійшов висновку, про визнання його таким, що не підлягає виконанню, тому правова підстава для отримання таких коштів відпадала, а відтак грошові кошти у розмірі 14449,05 гривень підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, оформлені у встановленому законом порядку, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 гривень, в підтвердження чого представником позивача на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою суду надано: договір №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.11.2024 року; додаток №1 до договору №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.11.2024 року; рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2212 від 26.06.2018 року, видане Радою адвокатів Полтавської області; (а.с.16), ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1237386 від 28.11.2024 року; акт виконаних робіт від 28.11.2024 року; платіжну інструкцію № @2PL638889 від 05.11.2024 року на суму 1500,00 гривень; платіжну інструкцію №225463693 від 11.12.2024 року на суму 2000,00 гривень та платіжну інструкцію №225463693 від 11.12.2024 року на суму 1500,00 гривень.

Враховуючи те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, спір який виник між сторонами у справі є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності наданих адвокатських послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача у розмірі 5000 гривень.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати» роз`яснено, що оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

За постановою КЦС ВС від 19 жовтня 2022 року в справі № 743/1481/21, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Споживач, що звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору як за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг).

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» , з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір за 2 вимоги майнового та немайнового характеру, тобто по 1211,20 грн. за кожну вимогу, що в сумі складає 2 422,40 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 4, 5, 12, 13, ст.76, 77, 133, 137, 141, 258-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №47161, вчинений 16.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», заборгованості у загальному розмірі 14449 гривень 05 копійок, за період з 06.02.2020 року по 11.03.2020 року, за кредитним договором №4893778 від 16.03.2019 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (, місцезнаходження 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 14449 гривень 05 копійок, стягнуті в процесі виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (, місцезнаходження 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000,00 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (, місцезнаходження 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21) на користь держави судовий збір за дві вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1211,20 грн. за кожну вимогу, що в цілому складає 2 422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников