Справа № 749/1733/24
Номер провадження 2/749/57/25
"20" лютого 2025 р. м.Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Чигвінцева М. С.
секретаря Михалевич М. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ у порядку загального позовного провадження цивільну справу №749/1733/24 за позовом ОСОБА_1 до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,-
Позивач звернувся до суду з позовом до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивача ОСОБА_2 , після смерті діда відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні вказані ділянки. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса, 12.01.2024 р. була відкрита спадкова справа № 71842803 (номер у нотаріуса 4), однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що земельні ділянки перебувають в оренді, при цьому рішення органу місцевого самоврядування про передачу в оренду земельної ділянки може прийматися тільки щодо земельної ділянки, що входить до складу спадщини, наявність та склад якої визначає саме нотаріус в межах відкритої у нього спадкової справи за актом опису спадкового майна під час процедури вжиття заходів щодо охорони спадкового майна на підставі укладеного нотаріусом договору на управління спадщиною з органом місцевого самоврядування. Відтак позивач вимушений звернутися до суду.
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 04.12.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 19.12.2024 р. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. завірену належним чином копію спадкової справи №71842803, спадкодавець ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 19.12.2024 р. підготовче засідання відкладено на 09.01.2025 р. Витребувано у приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. завірену належним чином копію спадкової справи №71842803, спадкодавець ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
09.01.2025 р. від Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, з якої вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги.
12.01.2024 приватним нотаріусом Корюківського нотаріального округу Татьяненко Т.В. відкрито спадкову справу № 4/2024 за заявою ОСОБА_1 . Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через зареєстрований договір оренди невитребуваних паїв. 26.09.2024 нотаріусом винесла постанову про відмову у вчиненні реєстраційних дій.
За доводами третьої особи нотаріусом не враховано друге речення ст. 1285 ЦК України, яка визначає, що у даному випадку управляє спадщиною не нотаріус. ТОВ «ГЕТЬМАНСЬКЕ» вважає, що позиція нотаріуса є вільним тлумаченням норм законодавства а посилання на відмову у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству (абз. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про нотаріат») не є доречним, оскільки навіть якщо припустити незаконність укладеного договору оренди землі, його припинення нотаріусом із одночасною реєстрацією права власності є прямою вказівкою закону, закріпленою у ч. 4 ст. 30-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ГЕТЬМАНСЬКЕ» не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 .
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 30.01.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2025 р.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Згідно копії довідки Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 10.01.2024 р. № 4, станом на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав один.
Позивач є онуком ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження № НОМЕР_3 .
Вказані земельні ділянки перебувають в оренді за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Орендодавець: Сновська міська рада Корюківського району Чернігівської області, орендар: ТОВ «Гетьманське».
Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.09.2024 р. № 150/02-31, вказана постанова мотивована тим, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу в оренду земельної ділянки може прийматися тільки щодо земельної ділянки, що входить до складу спадщини, наявність та склад якої визначає саме нотаріус в межах відкритої у нього спадкової справи за актом опису спадкового майна під час процедури вжиття заходів щодо охорони спадкового майна на підставі укладеного нотаріусом договору на управління спадщиною з органом місцевого самоврядування. Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
З огляду на зазначене, позивач набув права власності на земельні ділянки, що належали його діду шляхом прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦК України якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою.
У разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки.
У відповідності до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк, визначений у договорі оренди земельної ділянки, але не довше, до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.
Згідно ч. 4 ст. 30-1 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон № 1952) державна реєстрація припинення права оренди земельної ділянки, що входить до складу спадщини та перебуває в управлінні органу місцевого самоврядування, проводиться без подання відповідної заяви заявниками одночасно з державною реєстрацією права власності на відповідну земельну ділянку.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Таким чином, факт перебування земельних ділянок, що входять до складу спадщини, в оренді у ТОВ «ГЕТЬМАНСЬКЕ» не може впливати на можливість набуття спадкоємцем земельних ділянок в порядку спадкування та обмежувати таке його право.
Крім того, суд зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно ч. 4 ст. 3 Закону № 1952 будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 925/797/17 зазначив, що суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Беручи до уваги вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження на підставі поданих письмових доказів.
Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.25, 28, 1223, 1265 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), з державного бюджету України 50% сплаченого при подачі позовної заяви судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду відповідно до ст. 355 ЦПК України або через Щорський районний суд Чернігівської області відповідно до п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Суддя М.С. Чигвінцев