Справа № 444/2774/23
Провадження № 2/444/67/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Жовківськй відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстицій (м. Львів) про визнання батьківства та стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Жовківськй відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстицій (м. Львів) про визнання батьківства. Просить суд:

- визнати громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-стягувати з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття

з підстав зазначених у позові.

Позивач в судовому засіданні 22.01.2025 року пояснила, що з відповідачем вона познайомилася в грудні 2018 року. За його ініціативою у них з`явилися романтичні відносини. Відповідач часто приїжджав додому та на роботу, дарував квіти та подарунки, признавався у почуттях. Про дружину та дітей знала, проте відповідач запевняв, що з ними не живе. Коли дізналася, що вагітна, то одразу йому повідомила. Відповідач наполягав на аборті, погрожував. Я відмовлялася від таких пропозиції, сказала, що дитину хочу залишити. Батько відповідача про дитину знає, він її визнає, передавав для моєї доньки подарунки. Зараз я працюю і живу сама. Після народження доньки відповідач матеріально не допомагав жодного разу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Лупій Христина Юріївна надала на адресу суду заяву у якій просить суд розглядати справу у відсутності відповідача та його представника. Проте, на адресу суду 21.08.2024 року надіслав відзив на позовну заяву. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав зазначених у відзиві.

Свідок ОСОБА_5 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка та за відмову від давання показань без поважних причин, в судовому засідання 22.01.2025 року пояснила, що вона знає позивачку з 2012 року, оскільки разом працювали операторами на автозаправній станції. Позивачка та відповідач познайомилися на роботі, коли останній приїхав, щоб заправити своє авто. В них почалися романтичні стосунки, він часто приїжджав саме на її зміну, забирав із роботи, дарував подарунки, вгощав дорогим алкоголем. Позивачка пояснювала, що в них серйозні стосунки. Їх відносини тривали до моменту поки позивачка повідомила, що вагітна. ОСОБА_6 пропонував зробити аборт, домовився з лікарями, які телефонували її та пояснювали доцільність такого, погрожував. На даний час вони не спілкуються, дитини відповідач не бачив, доньці не допомагав та навіть не цікавився нею.

Судом встановлено, що 23 грудня 2021 року у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася дитина, донька ОСОБА_4 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданий 11.01.2022 року Жовківським відділом ДРАЦС у Львіському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м.Львів)(а.с. 8).

Як зазначає позивач, відповідач не виявив бажання записати дитину на своє ім`я , від подання спільної заяви про добровільне визнання батьківства відмовився.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька ОСОБА_7 записані у відповідності до ст. 135 СК України, за прізвищем та громадянством матері , а ім`я та по батькові батька дитини записують за вказівкою матері (а.с. 9).

Як вбачається із акту №528 від 10.08.2023 року виданої виконкомом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає і дійсно перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_1 (а.с. 13)

Судом також досліджено фото листування позивача та відповідача (а.с.14-41) та аудіозаписи, з яких вбачається, що між ними були відносини.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону N 851-IV електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону N 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

З наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України).

Подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (наприклад, його наведено у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі N 922/51/20, від 15 липня 2022 року у справі N 914/1003/21).

Верховний Суд у постановах від 17.04.2020 у справі N?905/2319/17, від 25.03.2020 у справі N?570/1369/17, від 13.07.2020 у справі N?753/10840/19, від 27.11.2019 у справі N?1540/3778/18 дійшов висновку, що переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

У Керівництві "Електронні докази в цивільному та адміністративному процесі", ухваленому Комітетом міністрів Ради Європи 30.01.2019 зазначено, що електронні (цифрові) докази можуть бути у формі тексту, відео, фотографій чи аудіозаписів. Дані можуть бути отримані за допомогою різних способів та з різних джерел, наприклад мобільних телефонів, веб-сторінок, бортових комп?ютерів або GPS-реєстраторів (у тому числі відомості, що перебувають поза контролем сторони). Електронні повідомлення (електронна пошта) є типовим прикладом електронних доказів, оскільки вони походять з електронного пристроїв (комп?ютера або пристрою, схожого на комп?ютер) і містять відповідні дані.

Крім того, із повідомлення № СЕ-19/114-24/445-БД від 05.03.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 , у визначений судом час, до Львівського НДЕКЦ МВС не прибув, що унеможливлює відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи

Обставини, що входять до предмету доказування, можуть встановлюватися такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою батьківства (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року у справі № 672/915/23.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Калачова проти росії" від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Згідно із частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство.

При цьому судами вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідача у її проведенні.

Відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору відповідних зразків.

Крім того, висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у справах про встановлення батьківства є лише одним із засобів доказування, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі. У разі відсутності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи не виключається встановлення батьківства на підставі інших доказів (Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 367/4662/22).

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану у відповідному порядку.

Частиною 2 статті 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, а також за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1, 2 статті 129 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, має право пред`явити до чоловіка, який записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

П. 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Судом встановлено, що в даному випадку до суду з позовом про визнання батьківства звернулася мати дитини.

За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Як записано у ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Таким чином, законодавство дає підставу стверджувати, що інтерес того, хто є фактичним батьком дитини, у встановленні з нею юридичного зв`язку слід вважати таким, що охороняється законом, а тому цей інтерес може бути предметом судового захисту.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою BP № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд дійшов наступних висновків.

Як зазначає позивачка, відповідач не цікавиться життям дитини, не допомагає виховувати та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, маючи таку можливість. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на утриманні позивачки. Просить стягувати з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання доньки щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття з підстав зазначених у позові та додаткових поясненнях для суду.

Відповідач просить суд відмовити позивачу у стягненні аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 тис. повністю з підстав наведених у відзиві.

Судом встановлено, що

-26.04.2023 р. відповідач набув у власність будівлю готелю площею 407.8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Готель був придбаний відповідачем за ціною 2 212 000,00 грн., що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.08.2023 р. (а.с. 48);

-14.09.2022 року відповідач набув у власність автомобіль марки марки MERCDES-BENZ GLS 400 2925 (2019), номерні знаки НОМЕР_4 , вартість транспортного засобу на день реєстрації складала 1 799 600 грн., що підтверджується Інформацією з «НАІС ДДАІ» МВС України станом на 29.08.2023 р. (а.с. 75);

-22.11.2022 року відповідач набув у власність автомобіль марки BMW 740 D 2993 номерні знаки НОМЕР_5 , вартість транспортного засобу на день реєстрації складала 2 633 400 грн., що підтверджується інформацією з «НАІС ДДАІ» МВС України станом на 29.08.2023 р. (а.с. 75);

-26.11.2022 року відповідач набув у власність автомобіль марки RENAULT KANGOO 1461 номерні знаки НОМЕР_6 , що підтверджується Інформацією з державного рестру речових прав на нерухоме майно станом 16.08.2023 р., 14.09.2022 року відповідач набув у власність автомобіль марки марки MERCDES-BENZ GL 350 CDI 2987 номерні знаки НОМЕР_7 , 29.06.2019 р. відповідач набув у власність автомобіль марки AUDI Q7, номерні знаки НОМЕР_8 , що підтверджується Інформацією з державного рестру речових прав на нерухоме майно станом на 14.08.2023 р. (а.с. 73);

- 29.10.2020 р. відповідач набув у власність квартиру загальною площею 169.8 кв.м., житловою площею 109.9, кв.м, в АДРЕСА_2 . Квартира набута відповідачем за ціною 2 928 000,00 грн., що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.08.2023 р. (а.с.48);

- 01.10.2020 року відповідач набув у власність нежитлову будівлю зерноскладу площею 478.6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 шляхом придбання такої за договором купівлі-продажу N? 1114, посвідченим приватним нотаріусом Головач О.Р., що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.08.2023 (а.с. 46);

- 01.10.2020 року відповідач набув у власність нежитлову будівлю площею 884.8 кв.м., що складається з п?яти складів, службового приміщення, кладової, в АДРЕСА_1 , шляхом придбання такої за договором купівлі-продажу N? 1116, посвідченим приватним нотаріусом Головач О.Р., що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.08.2023 (а.с. 46);

- 01.10.2020 року відповідач набув у власність нежитлову будівлю пилорами площею 104.4 кв.м. в АДРЕСА_1 , шляхом придбання такої за договором купівлі-продажу N? 1112, посвідченим приватним нотаріусом Головач О.Р., що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.08.2023 (а.с. 48);

-14.07.2020 року відповідач набув у власність нежитлову будівлю площею 540.9 кв.м., що складається з майстерні, токарного цеху, двох службових кімнат, побутової кімнати, коридору, службового приміщення, в АДРЕСА_1 і, шляхом придбання такої за договором купівлі-продажу N? 1234, посвідченим приватним нотаріусом Шайда С.С., що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.08.2023 (а.с. 47);

-14.07.2020 року відповідач набув у власність нежитлову будівлю прохідної площею 20.8 кв.м. в АДРЕСА_1 , шляхом придбання такої за договором купівлі-продажу N? 1240, посвідченим приватним нотаріусом Шайда С.С., що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 08.08.2023 (а.с. 47);

Відповідно до листа Жовківського ДПІ ГУ ДПС у Львівській області № 12261/5/13-01-57-16 від 09.11.2023 року вбачається, що згідно з Державного реєстру фізичних осіб-платиків податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого(перерахованого) податку та військового збору за період I кв. по II кв. 2023 року інфромацію про доходи ОСОБА_3 відсутня ( а.с 94).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи у 2022 та 2023 році складав 2684.00 грн. Таким чином всі витрати платника аліментів на придбання рухомого і нерухомого майна 2022 та 2023 суттєво перевищували десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи

Крім того, судом встановлено, що станом на квітень 2024 року, нежитлова будівля, зерносклад загальною площою 478.6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - з 01.03.2022 року передано Відповідачем в оренду на підставі договору оренди (майнового найму) N?1 від 01.03.2022 року (далі - Договір N?1) Громадській організації "Піклуюсь" для ведення господарської діяльності (зберігання гуманітарних вантажів, які надходять від закордонних донорів для забезпечення та допомоги військовослужбовців ЗСУ) у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням воєнного стану згідно з Указом Президента від 24.02.2022 N?64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Закону України від 24.02.2022 N?2102-IХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" на безоплатній основі (пункт 1.4 Договору N?1) (а.с. 149-151).

Станом на квітень 2024 року, за відповідачем не зареєстровано жодного транспортного засобу згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС України , що вбачається із довідки N?31/28-4641-28АЗ від 05.04.2024 року, яка видана Територіальним сервісним центром 4641 РСЦ ГСЦ (філія ГСЦ МВС) у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях подано до суду) (а.с. 148).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру потек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта - нежитлові будівлі:143,14Ж, 141, 14Д, 146, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - перебувають під іпотекою (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру потек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта подано до суду) (а.с.152-158).

Суд бере до уваги, що відповідач працює на посаді водій транспортних засобів у ФОП ОСОБА_8 згадно наказу № 1 від 27.02.2024 року з посадовим окладом 8100 (вісім тисяч сто) грн 00 коп., що вбачається з довідки №2 від 01.04.2024 року (а.с.27, т. 2 ).

Також суд враховує, що на утриманні відповідача знаходяться двоє малолітніх дітей : ОСОБА_9 ,2013 року народження (свідоцтво про народження серії НОМЕР_9 виданий Виконавчим комітетом Боратинської сільської ради Луцького району, Волинської області, 14.11.2013 року, актовий запис №65) та ОСОБА_10 , 2016 року народження (свідоцтво про народження серії НОМЕР_10 виданий Виконавчим комітетом Боратинської сільської ради Луцького району, Волинської області, 23.09.2016 року, актовий запис №38)

Крім того, судом встановлено, що вже після відкриття провадження у справі та призначення судом молекулярно-генетичної експертизи (12.12.2023 р.) відповідач:

-15.01.2024 р. дарує належну йому квартиру АДРЕСА_3 площею 169.8 кв.м. своїм двом малолітнм донькам ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав N? 374866978 (а.с. 171);

- 15.03.2024 р. дарує готель в АДРЕСА_1 своїй дружині ОСОБА_11 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав N? 374866832 (а.с. 172).

Таким чином, факт безоплатного відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна на користь близьких родичів - дітей та дружини під час розгляду судової справи з майновими вимогами до відповідача свідчить про здійснення фраудаторних правочинів тобто правочинів, які вчинені боржником на шкоду кредиторові у період настання зобов`язання із погашення заборгованості, внаслідок чого боржник перестає бути платоспроможним.

Верховний Суд у постанові від 02.05.2023 року у справі N?904/648/22 зробив наступний правовий висновок: «Критеріями, для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред?явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов?язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи)».

Крім того, фактичний фінансовий стан відповідача та його сім?ї підтверджується фото та відеозображеннями побуту, дозвілля, яке поширює його дружина ОСОБА_12 у соціальних мережах, відкритих для публічного доступу (а.с. 193-194, 233-245)

Все вищезазначене в сукупності підтверджує, матеріальну спроможність відповідача сплачувати на утримання своєї доньки ОСОБА_4 аліменти та його намаганнями вже після початку розгляду справи створити штучні докази погіршення свого матеріального становища для уникнення таких виплат дитині. Відповідач свідомо вживав заходів для зменшення своїх доходів для уникнення сплати аліментів.

Так, ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який покладається рівною мірою на обох батьків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки, судом визнано батьківство ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання неповнолітнього доньки , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів .

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 1073 грн. 60 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією № від 15.08.2023 року (а.с.7).

А тому, з відповідача необхідно стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору на користь позивачки та 1073 грн. 60 коп, які підлягають зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_11 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 15.03.2005 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_11 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 15.03.2005 року, РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 19 лютого 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.