Єдиний унікальний номер судової справи: 489/9943/24 Суддя суду першої інстанції Костюченко Г.С.
Провадження номер 22-ц/812/306/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

24 лютого 2025 року м. Миколаїв справа № 489/9943/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н. В.,

суддів Коломієць В. В., Серебрякової Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Гоцуляк Юлією Сергіївною, на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2024 року, постановлену суддею Костюченком Г.С., за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди,

встановив:

15 грудня 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Гоцуляк Ю.С. звернувся до суду із вищевказаним позовом, який обґрунтовував наступним.

Позивач зазначав, що у ході досудового розслідування т.в.о. слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області підполковником поліції Дятчиним А.П., було розглянуто матеріали кримінального провадження № 0000315, внесені 05 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, нагляд за станом досудового розслідування у якому у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Херсонської обласної прокуратури та встановлено наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

14 серпня 2024 року позивач дізнався про те, що його фотографії опубліковано у дописах засобів масової інформації (надалі - ЗМІ), а саме телеграмканалах: «Ху_вый Херсон», «Новости Николаева», «Новости N», «Мост» та на сайті «Преступности НЕТ», які поширили публікацію з офіційного сайту Херсонської обласної прокуратури, у якій міститься недостовірна інформацію відносно Позивача.

Вищевказані дописи, розповсюджені Херсонською обласною прокуратурою, містять інформацію про початок досудового розслідування органами/ структурними підрозділами Херсонської обласної прокуратури щодо встановлення факту привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинені в особливо великих розмірах у рамках досудового розслідування у кримінальній справі № 0000315 від 05 липня 2023 року за фактом розтрати та привласнення бюджетних коштів службовими особами Херсонської обласної державної адміністрації та Херсонської обласної комунальної аварійно-рятувальної служби за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Зауважував що, органами досудового розслідування було порушено принцип презумпції невинуватості особи та розкрито інформацію про обставини досудового розслідування та особу підозрюваного за кримінальним провадженням №0000315 від 05 липня 2023 року та закцентовано увагу на ОСОБА_1 , який був посадовою особою підприємства ТОВ «ІБФ «Елітмайстер», що відповідно до укладених договорів поставки здійснювало господарську діяльність та нівельовано участь посадових осіб інших юридичних осіб.

У зв`язку з тим, що інформація про обставини досудового розслідування була винесена на загал, у тому числі, стала відома працівникам підприємства ТОВ «ДІ КОР-БУД» на якому працює позивач на посаді головного інженера підприємства, неправдива інформація розповсюджена Херсонської обласною прокуратурою спричинила втрату нормальних життєвих зв`язків у соціумі та підірвала його авторитет у трудовому колективі.

Також, опублікована відповідачем інформація щодо причетності позивача до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, негативно вплинула на його родину. Після сильного душевного потрясіння у дружини позивача - ОСОБА_2 різко погіршився стан здоров`я, що підтверджується копією Консультативного висновку спеціаліста від 04 вересня 2024 року, у якому лікарями рекомендована госпіталізація пацієнтки, а довідкою від 09 вересня 2024 року підтверджено, що ОСОБА_2 знаходиться на стаціонарному лікуванні у відділенні гематології КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» МОР. Позивач здійснює матеріальне утримання своєї дружини, яка знаходиться у лікарні з невиліковним та важким діагнозом: лейкемія. ОСОБА_1 витрачає всі свої сили та грошові кошти на підтримання стабільного стану здоров`я дружини.

Вищевказані життєві потрясіння, у тому числі, розповсюдження неправдивої інформації у ЗМІ про його причетність до вчинення кримінального правопорушення, незліченні судові засідання у кримінальній справі спричиняють великий стрес для позивача, у зв`язку з чим психічне та фізичне здоров`я ОСОБА_1 стрімко погіршується.

Крім того, протиправна поведінка правоохоронного органу створює додаткові незручності для позивача, якими є постійний розбалансований стан, нервове напруження, що унеможливлює своєчасну та якісну реалізацію трудових обов`язків. ОСОБА_1 , попри складні обставини, з`являється та висловлює свою позицію щодо необґрунтованості підозри у судових засідання у рамках кримінального провадження по справі №487/5138/24.

Позивач, розчарувався у діяльності Херсонської обласної прокуратури, яка своїми діями дискредитує та створює хибне уявлення про діяльність правоохоронних органів, які реалізують свої функції і повноваження з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», у частини здійснення неупередженого та повного досудового розслідування, процесуального керівництва з неухильним дотриманням вимог закону і прав людини (ст. 131-1 Конституції України, п. 4 ч. 1 ст. 7 Кримінального процесуального Кодексу України, ст. 11 Закону України «Про прокуратуру»).

Посилаючись на викладене позивач просив:

1. Зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру спростувати неправдиву інформацію розповсюджену нею на офіційному сайті Херсонської обласної прокуратури за посиланням:https://kherson.gp.gov.ua/ua/news.html?=publications&_t=rec&id=367344&fp=390 про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, опублікувавши таке письмове спростування та вибачення перед ОСОБА_1 на офіційному сайті Херсонської обласної прокуратури.

2. Стягнути з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн.

3. Стягнути з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 42 422,40 грн, з яких: 2 422,40 грн - судовий збір, сплачений за подачу позову та 40 000,00 грн. - гонорар адвоката.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2024 року цивільну справу за вказаним вище позовом передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Суд зазначив, що представник позивача помилково тлумачить зміст зазначеної норми процесуального права, посилаючись на наявність підстав для звернення до суду за місцем реєстрації позивача, оскільки будь яких доказів вчинення кримінального правопорушення з боку відповідача суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказана позовна заява територіально не підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва, оскільки місцезнаходження юридичної особи відповідача Херсонської обласної прокуратури розташоване поза межами Інгульського району м. Миколаєва.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гоцуляк Ю.С., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказував, що ч. 4 ст. 28 ЦПК України врегульовано, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Судом без об`єктивного розгляду матеріалів позовної заяви та додатків до неї, на підставі власних суб`єктивних припущень, які не узгоджуються з дійсними обставинами, нормами ЦПК України, зазначеними вище, та судовою практикою, передано позов ОСОБА_1 , пов`язаний з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними діями прокуратури до Херсонського міського суду Херсонської області, чим порушено право позивача на розгляд справи за його зареєстрованим місцем проживання.

Правом подачі відзив на апеляційну скаргу Херсонська обласна прокуратура не скористалась.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що спір повинен розглядатися судом не за вибором позивача, а за місцезнаходженням відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на таке.

Питання територіальної юрисдикції (підсудності) врегульовано параграфом 3 глави 2 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту зазначеного параграфу, територіальна підсудність має декілька видів: підсудність справ, у яких однією зі сторін є суд, або суддя (ст. 26 ЦПК України), підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), підсудність справ за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (ст. 29 ЦПК України), виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Згідно з статтею 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Проте, частиною 4 статті 28 ЦПК України визначено, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними, на його думку, діями Херсонської обласної прокуратури, вчиненими під час досудового розслідування кримінальної справи.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що позивач в даному випадку має право на альтернативну підсудність, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, пов`язані із відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями прокуратури, а тому дана справа підсудна за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача Ленінському районному суду м. Миколаєва.

Вищезазначене не було враховано судом першої інстанції, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку щодо передачі справи за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Оскільки апеляційним судом рішення суду не змінювалось і не приймалося нове, відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судового збору.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Гоцуляк Юлією Сергіївною, задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2024 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н. В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 24 лютого 2025 року.