Справа № 276/2328/24
Провадження по справі №2/276/22/25
17 лютого 2025 року с-ще Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Бобра Д.О.,
при секретарі судового засідання Свиридок А.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -
Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 18.03.2023 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними зникло взаєморозуміння, а тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, за яким 10.09.2024 відкрито провадження. Позивач зазначає, що вона є особою з інвалідністю другої групи з 01.11.2026 року довічно, їй протипоказана праця з напругою для зору. Позивач також вказує, що вона не працює, отримує допомогу в розмірі 2980 грн., якої недостатньо для належного існування та лікування. Разом з тим, відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні не має, тому має реальну змогу сплачувати аліменти на її утримання.
Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно із дня подання позову.
Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 17.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою від 03.12.2024, з метою повного та всебічного розгляду справи, заслуховуванням пояснень сторін, здійснено перехід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовільнити та пояснила, що з відповідачем спочатку спільно проживали з вересня 2021 року у с. Гурівщина Київської області, після початку повномасштабного вторгнення РФ у березні 2022 року позивач переїхала до с. Поромівка Хорошівського району. У подальшому у 2023 році сторони уклали шлюб, зареєстрований у Хорошівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідач постійно працював на заробітках з будівництва у різних містах України, зокрема у м. Львів та Одесі, декілька разів приїзджав до неї в с. Поромівка, спочатку допомагав матеріально, а коли дізнався, що вона хвора на рак перестав з нею підтримувати відносини та допомагати, а тому вона звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів. Позивач не заперечувала щодо винесення у справі заочного рішення. Згідно із ч.10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Згідно із ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками вручено 09.11.2024, що підтверджується відомостями про статус вручення поштової кореспонденції із сайту АТ «Укрпошта».
Крім того, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, шляхом направлення повідомлень за зареєстрованим місцем проживання, що згідно ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи, в судові засідання, призначені на 24.12.2024, 21.01.2025 та 17.02.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 11-250сап21 (постанова від 21.10.2021) зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 18 березня 2023 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Хорошівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.сп. 7).
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 10.10.2024 року, що підтверджується копією рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААА №185167 від 06.12.2016 позивачу ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання по зору безстроково, згідно з довідкою передбачено обмежити працю з напругою зору (а.с.9).
Згідно з консультативним висновком спеціаліста КНП «ОКЛ ім. О.Ф. Гербачевського» від 13.09.2023 позивачу встановлено діагноз: часткова атрофія зорових нервів обох очей (а.сп. 11).
Упродовж червня 2024 року позивачу проведено ендоскопічне дослідження та фіброезофагогастродуоденоскопію (а.сп. 13-14).
Згідно з консультативним висновком спеціаліста КНП «ОКЛ ім. О.Ф. Гербачевського» від 14.10.2024 позивачу встановлено діагноз: виразкова хвороба 12-палої кишки, рубцева деформація цибулини, середньої важкості, період нестійкої ремісії. Поліп стравоходу. Лікарем рекомендовано приймання медичних препаратів (а.сп. 29-30).
За відомостями Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, відповідач ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року отримав від АТ «Універсал Банк» доходи у виді додаткового блага на загальну суму 513, 6 грн. Об`єктів нерухомого майна за відповідачем не зареєстровано (а.сп. 51-52).
Відповідно до частин 1-3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи.
У постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року у справі № 759/6629/19 наведено правовий висновок, згідно якого, чинне законодавство у ч. 2 ст. 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати.
Згідно ст. 76 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Стаття 77 СК України вказує на те, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.
Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2024 від 29.10.2024 частину 4 ст.75 Сімейного кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України, а саме те, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у цьому ж рішенні вказав, що нужденність одного з подружжя, який є непрацездатним, повинна встановлюватися із урахуванням співвідношення між його заробітною платою, пенсією, іншими доходами та тими потребами, які є важливими для його нормального життєзабезпечення.

Конституційний Суд України зазначає, що потребу в матеріальній допомозі за наявності спору слід визначати в судовому порядку у кожному конкретному випадку у спосіб зіставлення доходів і витрат позивача та відповідача, а також перебування в особи (відповідача) на утриманні інших осіб (батьків, дітей від інших шлюбів тощо), що дасть можливість повною мірою визначити матеріальну потребу одного з подружжя і можливості іншого з подружжя в наданні утримання (аліментів) та забезпечить тому з подружжя, хто є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, можливість її отримати, а призначення особі відповідної пенсії або іншої соціальної виплати не може залежати від виплат, які здійснює один із подружжя на утримання іншого з подружжя. Призначення державою соціальних виплат не може впливати на призначення аліментів на утримання одного з подружжя або ж виключати можливість такого призначення.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивачка посилається на те, що вона є непрацездатною, інвалідом другої групи, потребує постійного лікування та оперативного втручання, через що несе витрати на лікування, які не покриваються отримуваною нею допомогою у розмірі 2980 гривень.

На підтвердження необхідності проходження лікування позивачка надала до суду копії консультативних висновків лікарів та спеціалістів, результати проходження медичних обстежень та довідку до акту огляду МСЕК.

Суд приймає до уваги, що потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини, а тому позивач має обгрунтовану потребу у матеріальній допомозі.

Відповідач є особою працездатного віку, будь-яких доказів неможливості працевлаштуватися або наявності захворювань, що перешкоджають працевлаштуванню відповідач до суду не наддав. Відомості про те, що відповідач має на утриманні інших осіб матеріали справи також не містять.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу у виді сплати аліментів.

При цьому виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого, порівняно із становищем одержувача аліментів, а також з огляду на відсутність значних доходів у відповідача, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частки його доходів, що буде сприяти реалізації потреб позивача у медичному забезпеченні, а також не є заздалегідь непомірним для їх сплати відповідачем.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це (ч.1, 3 ст.79 СК України).

Судом встановлено, що днем пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини є 11.10.2024 року, а тому аліменти слід стягувати, починаючи з цієї дати.

Разом з тим, у рішенні Конституційного Суду № 1-р/2024 від 29.10.2024 щодо визнання неконституційною ч.4 ст.75 Сімейного кодексу України зазначено, що Конституційний Суд України бере до уваги результати діяльності Комісії з європейського сімейного права (далі - Комісія), зокрема, щодо розроблення „Принципів європейського сімейного права 2004 року, які є модельними законами, базуються на порівняльних дослідженнях та слугують рекомендаціями щодо вдосконалення та стандартизації сімейного права, щоб пристосувати його до транскордонних реалій Європи.

Ключовими аспектами „Принципів європейського сімейного права, зокрема, є: „утримання у подружжі (принципи передбачають, що утримання має бути обмеженим і ґрунтуватися на потребі у фінансовій підтримці. Утримання зазвичай присуджують, коли один із подружжя значно економічно слабший за іншого і не має змоги підтримувати достатній рівень життя після розлучення); тривалість підтримання та сфера застосування (принципи рекомендують, щоб утримання у подружжі не було довічним зобов`язанням). Тривалість виплати аліментів, як правило, пов`язана з тривалістю шлюбу і здатністю чоловіка/дружини, що отримує аліменти, досягти фінансової незалежності. Утримання також може бути припинене за таких умов, як повторний шлюб або спільне проживання з отримувачем аліментів.

У контексті зазначених принципів утримання одного з подружжя (аліменти) має, зокрема, такі особливості: підтримання на підставі потреб (основною метою підтримання у подружжі є забезпечення потреб того з подружжя, хто не може підтримувати себе фінансово після розірвання шлюбу); фінансові розбіжності у подружжі (у разі призначення аліментів ураховують різницю в доходах кожного із подружжя; якщо один із подружжя має значно більший дохід, він може бути зобов`язаний підтримувати іншого із подружжя протягом певного часу); баланс справедливості (Комісія виступає за справедливість, гарантуючи, що підтримання у подружжі - не покарання або надмірно обтяжливий захід для того з подружжя, хто сплачує аліменти, а мета його полягає в тому, щоб збалансувати фінансовий стан обох сторін після розірвання шлюбу, не ставлячи жодну з них у несправедливе становище).

Наведеним положенням та принципам європейського сімейного права корелюють положення п.1 ч.1 ст. 83 СК України, якими визначено, що рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі не тривалий час, а саме з 18 березня 2023 року по 10 жовтня 2024 року, а тому суд приходить до висновку про необхідність обмеження згідно положень ст. 83 СК України права позивача на утримання іншим з подружжя дворічним строком, який є пропорційним до часу перебування сторін у шлюбних відносинах та не буде становити для відповідачанадмірно обтяжливим заходом.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Крім того, відповідно до ст. 82 СК України, право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211,2 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81,89, 258, 259, 263-265, 268, 280,354 ЦПК України, ст.ст. 75-79, 83 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позону заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 11.10.2024 року та закінчуючи стягнення 11.10.2026 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 20.02.2025.

Головуючий суддя: Д.О. Бобер