РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/20990/13-ц

Провадження № 22-ц/4815/204/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник (боржник): ОСОБА_1

стягувач: ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»

розглянув в порядку спрощено позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року, постановлену в складі судді Першко О.О., дата складання повного тексту рішення 25 листопада 2024 року, у справі 569/20990/13-ц,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2014 року позов ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість по кредитному договору № 162-07 від 19 червня 2007 року в сумі 803 949 грн 92 коп., судові витрати в розмірі 3 441 грн 00 коп.

На виконання вищевказаного рішення суду 30 жовтня 2014 року видано виконавчий лист №569/20990/13-ц.

09 вересня 2016 року Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №952152395 на виконання даного виконавчого листа. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2014 року виконано частково.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 помер. Відповідно із зазначеної дати відкрилася спадщина. Спадкоємцями якого є його діти і які є правонаступниками померлого боржника у зобов`язанні по Кредитному договору.

Разом з тим, її зобов`язання як поручителя за Договором поруки №162-07/2 від 19 червня 2007 року припинилися, оскільки фактично відбулася заміна боржника ОСОБА_2 на спадкоємців і вона як поручитель не погодилась забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що після смерті позичальника ОСОБА_2 його неповнолітні діти вважаються такими, що прийняли спадщину і що вона як поручитель не погодилась забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, заявник просила суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, заявник подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою її заяву задовольнити.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що заявником обрано неналежний спосіб захисту. Вважає, що зобов`язання апелянта як поручителя припинилися в силу ст.523 ЦК України, оскільки останній не давав своєї згоди на відповідальність у разі смерті позичальника перед новим боржником. Покликається на правові позиції Верховного Суду у аналогічних спорах.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2014 року позов ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість по кредитному договору № 162-07 від 19 червня 2007 року в сумі 803 949 грн 92 коп., судові витрати в розмірі 3 441 грн 00 коп.

На виконання вищевказаного рішення суду 30 жовтня 2014 року видано виконавчий лист.

09 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Токарець Т.С. відкрито виконавче провадження № 52152395, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 21 грудня 2020 року, серії НОМЕР_1 .

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилась.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Стаття 523 ЦК України передбачає, що порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника (частини 3 статті 559 ЦК України).

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов`язання не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до смерті фізичної особи - боржника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 29 березня 2017 року у справі №201/6641/15-ц.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених вимог закону у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні.

Отже, в разі смерті позичальника за кредитним договором його обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, входять до складу спадщини і при наявності спадкоємців відбувається заміна позичальника в зобов`язанні, який і несе відповідальність по поверненню кредитних коштів у межах вартості спадкового майна.

На поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням.

Убачається, що виконавче провадження є відкритим, заява та ухвала суду про заміну боржника у відкритому виконавчому провадженні в матеріалах справи відсутні, спадкова справа заведена не була.

Крім того, матеріали справи не містять доказів наявності спадкового майна достатнього за вартістю для погашення боргу.

Доводи заявниці про те, що зі смертю боржника її зобов`язання за договором поруки припинилися, оскільки фактично відбулася заміна боржника ОСОБА_2 на спадкоємців і вона як поручитель не погодилась забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, а тому є підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, суд правильно не взяв до уваги, з огляду на ту обставину, що кредитор вже реалізував своє право на стягнення кредитної заборгованості в судовому порядку і рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2014 року у справі №569/20990/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору №162-07 від 19 червня 2007 року, а відтак солідарний обов`язок поручителя щодо виконання зобов`язання за основним договором виник з рішення суду та не припинився.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що правовідносини у даній справі, виникли не з наявності зобов`язань за договором поруки, а за наявності виконавчого документа, яке не виконане в повному об`ємі.

Таким чином, смерть одного солідарного боржника не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в розумінні частини 2 статті 432 ЦПК України.

З огляду на викладене та враховуючи принцип обов`язковості виконання рішень суду, беручи до уваги, що виконання рішення суду є складовою частиною «судового розгляду», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2024 року в залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку до Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 лютого 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.