У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 369/16432/21

Провадження №22-з/824/33/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Ліпінським Єгором Вікторовичем про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за порушення умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за порушення умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15 травня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15 травня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бадрудіновою Н.О.

В підтвердження наміру придбати нерухоме майно позивач та відповідач підписали попередній договір, а відповідач прийняв в якості гарантійних забезпечувальних коштів грошову суму в розмірі 265000,00 гривень, що еквівалентно 10000,00 доларів США.

Відповідно до пункту 1.1. попереднього договору, відповідач та позивач зобов`язалися в майбутньому в строк не пізніше 15 вересня 2019 року, на умовах та в порядку визначених попереднім договором, укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку та земельної ділянки.

У пункті 5.9 попереднього договору зазначається, що особи, які підписали цей договір, стверджують один одному та повідомляють усім заінтересованим у тому особам, що при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними.

09 вересня 2019 року у відділенні Укрпошти, позивач отримав пропозицію про укладення основних договорів, в якій зазначалося, що «я, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адресую вам - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пропозицію укласти: основні договори купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0562 га з кадастровим номером - :007:5096, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224. Для того щоб укласти основні договори, ОСОБА_3 необхідно з`явитися 13.09.2019 року о 14 год 00 хв до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Калинушки О.О. для нотаріального посвідчення основних договорів».

Проте позивач вказує, що ОСОБА_2 на укладення основних договорів купівлі-продажу не з`явився, про причини неявки та відмову від укладення основних договорів не повідомив.

Відповідно до п. 5 попереднього договору, у разі односторонньої відмови ОСОБА_4 від укладання основних договорів та/або невиконання умов договору, ОСОБА_2 повертає ОСОБА_1 отриманні гарантійні забезпечувальні кошти та сплачує ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 100 % суми гарантійних забезпечувальних коштів, а також відшкодовує ОСОБА_1 понесені витрати у зв`язку з проведенням ремонтних робіт об`єктів.

Тобто, ОСОБА_2 відмовився в односторонньому порядку від укладення основних договорів та за невиконання умов договору, на переконання позивача, повинен, на підставі п. 5.5 попереднього договору, повернути ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 530000,00 гривень з урахуванням штрафних санкцій.

На підставі вище наведеного, позивач просив суд, стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти у сумі 530000,00 гривень та понесені судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за порушення умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15.05.2019 року - задовольнити повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) грошові кошти у сумі 530000 (п`ятсот тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5300 (п`ять тисяч триста) гривень 00 копійок.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23000 (двадцять три тисячі) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Глухеньким В.О. подано апеляційну скаргу, в якій він просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, суд першої інстанції не дослідив належним чином надані сторонами докази.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Глухеньким Володимиром Олександровичем задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аванс в сумі 362800 грн, що еквівалентно 10000 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення.

Стянуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 3628 грн. за подання позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2508,23 грн. за подання апеляційної скарги.

07 листопада 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - Ліпінський Є. В. направив до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення у зазначеній вище справі по судовим витратам на правничу допомогу.

При цьому, представник ОСОБА_1 адвокат Ліпінський Є.В. вказував, що у відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача подала клопотання про розподіл судових витрат, у якому було заявлено, що усі докази здійснених судових витрат та підтвердження їх розміру будуть подані після ухвалення судового рішення.

У заяві про розподіл судових витрат представник ОСОБА_1 адвокат Ліпінський Є.В. долучав до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги № б/н від 22.12.2022, копію додаткової угоди від 05.10.2023, копію акту наданих послуг від 02.11.2023 та просить ухвалити додаткове рішення, яким покласти витрати за надання правової допомоги, понесені стороною позивача під час апеляційного перегляду справи на відповідача ОСОБА_2 .

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ліпінського Є.В. про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31 487 грн., понесені у суді апеляційної інстанції.

05 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Ліпінського Є.В. звернувся до Київського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткової постанови в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката за супроводження у Києво-Святошинському суді Київської області пропорційно до заявлених позовних вимог у розмірі 15 755,15 грн..

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомили, тому відповідно до положень ст. 270 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Постанова апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги була ухвалена апеляційним судом 01 листопада 2023 року.

З заявою про ухвалення додаткового рішення представник позивача звернувся до апеляційного суду 07 листопада 2023 року.

29 листопада 2023 року Київським апеляційним судом було постановлено додаткову постанову якою заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ліпінського Є.В. про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 31 487 грн., понесені у суді апеляційної інстанції.

Разом з цим, представник ОСОБА_1 адвокат Ліпінський Є.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення повторно 05 серпня 2024 року, тобто зі спливом строків, передбачених положеннями статті 141 ЦПК України.

Проте представник ОСОБА_1 адвокат Ліпінський Є.В. не навів поважних причин пропуску строків для звернення до суду про ухвалення додаткового судового рішення, яківизначені у ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц, зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що представник ОСОБА_1 адвокат Ліпінський Є.В. пропустив строк для подання заяви про ухвалення додаткової постанови, заяву про поновлення пропущеного процесуального строку не подав.

В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ліпінського Є.В. про ухвалення додаткового рішення необхідно залишити без розгляду, так як заява була подана поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 141, 260, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ліпінського Єгора Вікторовича про ухвалення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняттята може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна