Справа № 515/1638/24
Провадження № 2-о/515/299/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Олійника К. І.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

представника заявниці, адвоката Давиденка К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, якою просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заяву мотивовано тим, що заявниця перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 1971 року, який було розірвано рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2010 року (справа № 2-671/2010).

Разом з тим, заявниця та ОСОБА_2 продовжували проживати однією сім`єю після розірвання шлюбу, хоч і шлюб наново не реєстрували.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 6,84 га, яка розташована на території Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 066181, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією 18 серпня 2003 року на ім`я ОСОБА_2 ).

Заявниця вважає, що вона є спадкоємицею четвертої черги.

Після смерті спадкодавця заявниця звернулась до приватного нотаріуса, який, за результатами розгляду заяви про прийняття спадщини, відмовив у відкритті спадщини з тих підстав, що нотаріусу не надано доказів проживання заявниці з померлим.

ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту постійного проживання є необхідним для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2

23 грудня 2024 року ухвалою Саратського районного суду Одеської області справу цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини передано на розгляд до Татарбунарського районного суду Одеської області за підсудністю.

24 січня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І.

28 січня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області прийняти до свого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку окремого провадження на 18 лютого 2025 року

Витребувано у приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. копію спадкової справи до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру.

У судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 , адвокат Давиденко К. В.

Заінтересована особа Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не з`явилась, просила провести розгляд справи за відсутності представника та подала відзив, в якому спростовує доводи заяви про спільне проживання ОСОБА_1 та померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, фактично заперечує проти встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 33, 34-36).

Разом з цим, у судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_1 та померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 є син ОСОБА_3 , який не залучений заявницею до участі у справі.

Перевіривши матеріали заяви, заслухавши представника заявниці, суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини, заявниця посилалася на те, що після розірвання шлюбу з померлим, вони продовжували спільне проживання, як сім`я, однак, через відсутність доказів цього факту, вона не позбавлена можливості оформити спадщину, що відкрилася після смерті її колишнього чоловіка. При цьому про інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_1 заявниця не зазначила.

Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_3 і судове рішення у справі впливатиме на спадкові права та обов`язки останнього.

Крім того, аналіз відзиву на заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини, поданий заінтересованою особою Дивізійською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, свідчить про те, що остання заперечує проти встановлення такого факту.

Отже, під час розгляду справи наявність спору про право, а тому ця справа повинна вирішуватися в порядку позовного провадження.

Заявник не позбавлена права звернутись для вирішення даного питання в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Повний текст ухвали складений 19 лютого 2025 року.

Суддя К. І. Олійник