Справа № 146/191/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. селище Томашпіль Вінницької області

Суддя Томашпілсьького районного суду Вінницької області Мороз І.С., роглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дочірнє підприємство «Томашпільський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» про встановлення факту, що має юридичне значення з приводу отримання тяжкої виробничої травми, що призвела до розладу здоров`я

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2025 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшла вказана заява.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 28 січня 2025 року, головуючим суддею визначено Мороза І.С.

На виконання наведених положень, зазначена справа передана головуючому судді 28 січня 2025 року.

Після надходження матеріалів позову судді, останній перевіряє заяву на відповідність вимогам статей 175 та 177 ЦПК України.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та заявнику надано строк для виправлення недоліків.

12 лютого 2025 року заявником на виконання ухвали Томашпільського районного суду від 30 січня 2025 року подано до суду заяву зі змінами та доповненнями. Згідно даної заяви ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, щодо отримання заявником 31 січня 2020 року тяжкої виробничої травми, що призвела до розладу здоров`я.

Ознайомившись із заявою та доданими документами, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що судам слід мати на увазі, що з дня введення в дію Закону від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» (далі - Закон № 2694-XII), а саме 24 листопада 1992 року справи про встановлення фактів каліцтва на виробництві, якщо це необхідно для призначення або одержання допомоги по соціальному страхуванню, не розглядаються в порядку окремого провадження.

Згідно із частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

У частинах першій та другій статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Згідно зі статтею 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 22 закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Згідно пункту 10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (далі Порядок), спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема, нещасні випадки з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства.

Держпраці та/або її територіальним органом утворюється комісія із спеціального розслідування (далі - спеціальна комісія) (пункт 14 Порядку).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення судом фактів каліцтва на підставі пункту 3 частини першої статті 315 ЦПК України в порядку окремого провадження можливе лише у тих випадках, коли виключається можливість їх підтвердження у позасудовому порядку, та за умови, що при вирішенні такої заяви не виникає спору про право цивільне.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Наявність спору про право передбачає, що суд встановлює юридичний факт, який має юридичне значення та одночасно вирішує позовні вимоги, які становлять предмет позову, і для вирішення яких необхідно встановити юридичний факт.

Звертаючись до суду в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення щодо отримання ним 31 січня 2020 року тяжкої виробничої травми, що призвела до розладу здоров`я, мотивуючи необхідністю отримання належних соціальних виплат при втраті непрацездатності і отримані каліцтва, встановлення групи інвалідності і доплаті до пенсії, поновлення права на санаторно-курортне лікування та пільги як ветерана лісової галузі.

З урахуванням вище зазначеного, суд вбачає спір про право, а тому він підлягає розгляду за правилами позовного провадження, оскільки наявність спору про право зумовлене наступною реалізацією заявником права на соціальні виплати, права на санаторно-курортне лікування та встановлення групи інвалідності, а тому такі обставини підлягають доказуванню під час розгляду справи у порядку позовного провадження з дотриманням принципу змагальності.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22 вересня 2021 року у справі №198/328/20, від 29 січня 2020 року у справі №522/10864/18 та від 07 серпня 2019 року у справі №320/3284/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.186, 315, 318, 258 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дочірнє підприємство «Томашпільський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» про встановлення факту, що має юридичне значення з приводу отримання тяжкої виробничої травми, що призвела до розладу здоров`я.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. С. Мороз