Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/151/25
Провадження № 2-о/936/20/2025
19.02.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді Павлюк С.С.
при секретарі Щербей А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в залі суду селища Воловець заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Маньо Оксани Федорівни про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
до Воловецького районного суду Закарпатської області в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Маньо О.Ф. про встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого ОСОБА_3 Воловецькою державною нотаріальною конторою 7 березня 1986 року, зареєстрованого в реєстрі за №235.
В обґрунтування заяви заявник покликається на те, що в січні 2025 звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Маньо О.Ф. із заявою про оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка являлася його тіткою. 13.01.2025 нотаріусом відкрита спадкова справа №73496022. Серед пізніше поданих для оформлення спадщини документів, зявник подав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видано 07.03.1986 року державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори Гуледза С.М., та в якому записано, що спадкоємцями зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 «є в рівних частках дочка ОСОБА_3 , що проживає в АДРЕСА_1 та внук ОСОБА_1 , що проживає там же». Вивчивши інші документи, з`ясувалося, що в даному правовстановлюючому документі ім`я дочки спадкодавці ( ОСОБА_5 ) записано не вірно. Так, у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , записано: «Громадянка ОСОБА_2 , родилася 25. X. 1939 р.». Також в заповіті, посвідченому державним нотаріусом Воловецького державного нотаріального округу Дідренцел В.Т. 27.04.2009, заповідачем є « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Так само у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 21.03.2015 написано « ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Через написання в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, яке видано 07.03.1986 року державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори Гуледза С.М., імені дочки спадкодавця як « ОСОБА_5 », ставиться під сумнів приватним нотаріусом належність зазначеного правовстановлюючого документа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з чим заявник не може оформити свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті останньої. Тому існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_3 Воловецькою державною нотаріальною конторою 07.03.1986 року за зеєстром №235, належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги просить задоволити.
Приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Маньо О.Ф. в судове засідання також не з`явилася, однак нею скерувано до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, щодо задоволення поданої заяви ОСОБА_1 не заперечує.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання про задоволення заявлених вимог з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно із вимогами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.
Судом встановлено, що як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 10.03.1978 року, в ньому записано: «Громадянка ОСОБА_2 , родилася 25. X. 1939 р.».
Також згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Воловецького державного нотаріального округу Дідренцел В.Т. 27.04.2009, заповідачем є « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.03.2015, у такому зазначено, що « ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Однак, як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Воловецькою державною нотаріальною конторою 7 березня 1986 року, зареєстрованого в реєстрі за №235, таке видане ОСОБА_3 .
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку, що матеріалами справи достатньо стверджується той факт, що при видачі Воловецькою державною нотаріальною конторою 7 березня 1986 року Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, допущено помилку у призвищі заповідача, що створило заявнику перешкоди у оформленні спадщини, тому встановлення цього факту має для заявника юридичне значення.
З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 2, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -
заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Маньо Оксани Федорівни про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видане ОСОБА_3 , Воловецькою державною нотаріальною конторою 7 березня 1986 року, зареєстроване в реєстрі за № 235.
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Павлюк С.С.