УХВАЛА

14 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 686/7661/16-ц

провадження № 61-1129 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , агрофірми «Проскурів» про визнання договору оренди житлового приміщення недійсним, виселення та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , агрофірми «Проскурів» про усунення перешкод у користуванні квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року у первісному позові відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_2 квартирою та видати їм дублікат ключів від вхідних дверей.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року в частині відмови в первісному позові про виселення та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 скасовано й ухвалено в цій частині вимог нове судове рішення. Первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково. ОСОБА_2 виселено з квартири АДРЕСА_1 . У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , агрофірми «Проскурів» про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року - без змін.

До Верховного Суду 19 січня 2025 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження, у якій просила їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, на обгрунтування якого посилається на те, що про існування оскаржуваної постанови стало відомо під час ознайомлення з постановою Хмельницького апеляційного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 686/11170/18. Отримала постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року лише 30 грудня 2024 року.

Вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року виготовлений 24 лютого 2020 року та оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень27 лютого 2020 року.

Отже, строк на касаційне оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року закінчився 25 березня 2020 року.

Касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 подала 19 січня 2025 року, тобто після спливу майже п`яти років з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції (24 лютого 2020 року).

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, наведені у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження суд може визнавати поважними або неповажними у разі подання касаційної скарги після спливу тридцятиденного строку на оскарження, але в межах одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Однак заявник подала скаргу після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, що має наслідком відмови у відкритті касаційного провадження, крім випадків, визначених частиною третьою статті 394 ЦПК України. Зазначених обставин заявник не навела.

У пунктах 91-96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) зазначено, що:

«91. «Разом з тим слід відмітити, що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

92. ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

93. Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.

94. Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

95. Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України), на переконання Великої Палати Верховного Суду, не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).

96. Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження».

Як слідує із касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 достовірно знала про наявність цього судового провадження, оскільки як позовну заяву, так і апеляційну скаргу було подано саме нею, також вона подавала заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3 , за результатами розгляду якої постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції повідомляв учасників справи про день, місце і час слухання справи, що вбачається із оскаржуваної постанови.

Такі обставини на переконання суду касаційної інстанції свідчать про обізнаність позивача ОСОБА_1 про існування судової справи, а отже покладення на неї обов`язку цікавитися ходом відомого їй судового провадження.

Отже, ОСОБА_1 не є особою, яка не була повідомлена про розгляд або результат розгляду справи.

Подавши касаційну скаргу 19 січня 2025 року, тобто після спливу майже п`яти років з дня складання повного тексту судового рішення (24 лютого 2020 року), заявник не довела, що вона не була повідомлена про розгляд цієї справи або обставини непереборної сили є причиною такого тривалого пропуску строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За таких обставин, на момент подачі касаційної скарги у січні 2025 року відсутні винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження, у суду відсутні законні підстави поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, тому у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити.

Також суд зазначає, що поновлення строку на касаційне оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення після спливу майже п`яти років з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, і не встановлено винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , агрофірми «Проскурів» про визнання договору оренди житлового приміщення недійсним, виселення та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , агрофірми «Проскурів» про усунення перешкод у користуванні квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара