Постанова

Іменем України

18 лютого 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/4375/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва

в складі судді Петрова Д. В.

від 26 серпня 2024 року

по справі №758/6634/24 Подільського районного суду м. Києва

за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 117 957 грн 03коп.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28.07.2018, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послугта відповідач ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 37,2% річних та 74,4% на суму простроченої заборгованості.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався пунктами 5.1. - 5.4. Договору, на підставі яких клієнт, шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки, після встановлення або зміни ліміту до використання підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання, який розраховується, встановлюється та переглядається Банком, виходячи з його внутрішніх процедур та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного, а інформація щодо зміни ліміту зазначається клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта та/або у Мобільному додатку.

Вказував, що позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору, унаслідок чого у неї утворилася заборгованість, яка після трьох місяців несплати мінімального платежу стала простроченою та станом на 15.01.2024 заборгованість за наданим кредитом становить 117 957,03 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року позов задоволено у повному обсязі

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим просила скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.08.2024 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

4. Аргументи учасників справи

5.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд дійшов помилкового висновку про належне повідомлення відповідача у справі, адже вона не отримувала жодного процесуального документу від суду, незважаючи на те, що вона проживає за місцем своєї реєстрації у гуртожитку.

Також зазначено, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості, оскільки долучені позивачем до позовної зави Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, що також спростовує доводи Банку про те, що вона була ознайомлена з даними умовами. А анкета-заява не містить жодних умов кредитування.

Додано, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та як наслідок залишив поза увагою, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Крім того, зазначено, що суд помилково не застосував судову практику у справах з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», зокрема висловлену Верховним Судом у постанові №342/180/17 від 03.07.2019, оскільки, вважала, що проект «monobank» є ідентичним кредитним карткам виданим АТ КБ «ПРИВАТ БАНК».

Резюмовано, що у справі відсутні первинні бухгалтерські документи, які б свідчили про видачу кредиту у виді встановленого кредитного ліміту у розмірі 100 000,00 грн, як і відсутні докази збільшення його до 117 957,03 грн, які просив стягнути Банк. Наданий Банком розрахунок заборгованості є калькуляцією вимог позивача та не вказує на наявну заборгованість.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи у суду першої інстанції.

06 грудня 2024 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

6. Позиція сторін та учасників справи у судовому засіданні.

Представник скаржника - ОСОБА_2, в судовому засіданні перебував у режимі відеоконференцзв`язку та надав пояснення, тотожні зазначеним у апеляційній скарзі, просив задовольнити з підстав, викладених у ній а рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив (а. с. 146, 148).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

7. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

8. Фактичні обставини справи

28.07.2018 ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та відповідач ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови (далі - Договір). У вказаній Анкеті-заяві ОСОБА_1 просила Банк відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, вказаний у додатку, відповідно до Умов та Правил (том 1, а. с. 10).

З довідки про наявність рахунку від 09.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 мала Чорну картку № НОМЕР_1 за рахунком НОМЕР_2 у валюті UAH, активну до 06/24 (том 2, а. с. 89).

З довідки про розмір кредитного ліміту вбачається, що за кредитною карткою ОСОБА_1 № НОМЕР_1 28.07.2018 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15 000,00 грн, який постійно змінювався та 06.01.2022 збільшено до 100 000,00 грн (том 2, а. с. 90).

Із виписки по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 за карткою № НОМЕР_1 вбачається, що витрати за період становлять 1 646 347,28 грн, а надходження складають 1 528 390,25. Заборгованість на 15.01.2024 складає 117 957,03 грн (том 2, а. с. 34-88).

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини виникли між ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 щодо отримання останньою кредиту за проектом monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні Банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Відповідно до п. 5.16. Розділу II Умов у разі порушення терміну сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 0,00001% річних.

Відповідно п. 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

Як вже установлено, з метою отримання банківських послуг, 28 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву №б/н від 28.07.2018.

При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодилася з тим, що Анкета-заява разом Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, про що вказано у п. 2 Анкети-заяви. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови, про що вказано у п. 3 Анкети-заяви. Крім цього ОСОБА_1 беззаперечно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Тобто, наданий позивачем доказ - підписана відповідачем Анкета-заява, яка підтверджує факт, що відповідач виявила бажання стати клієнтом банку та отримувати банківські послуги.

Згідно Анкети-заяви ОСОБА_1 28.07.2018, о 18:42, тобто у день підписання Анкети-заяви, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Чорна картка» № НОМЕР_1 в розмірі 15 000,00 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався та 06.01.2022, о 08:55, в чергове збільшено до 100 000,00 грн.

Отже, долучена Банком до позовної заяви Анкета-заява, яка підписана відповідачкою 28.07.2018, містить вказівку про те, що ОСОБА_1 ознайомлена з Умовами та правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Тобто відповідач ознайомлена фінансовими умовами кредитування в «monobank», а отже свідчить прообов`язок відповідача зі сплати заборгованості за кредитом та про її обізнаність відносно збільшення кредиту на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення заборгованості, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних для оплати вказаної заборгованості, тобто овердрафт, передбачений п. 5.23. п. 5 Розділу II Умов.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , з наступного дня, після встановлення кредитного ліміту, користувалася кредитними коштами та регулярно здійснювала погашення заборгованості, однак останнє погашення заборгованості відбулося 27.01.2023 у зв`язку із чим прострочення відбулося більше ніж на 90 днів та 02.05.2023 простроченою була сума боргу 117 957,03 грн, яка станом на 15.01.2024 залишилася незмінною і заявлена банком до стягнення. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка в подальшому стала простроченою.

Як зазначав позивач, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на банківську картку у розмірі 100 000,00 грн та з урахуванням положень пункту 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, підписаний уповноваженою особою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження позовних вимог, а також долучено первинний бухгалтерський документ - виписку по рахунку ОСОБА_1 .

Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що відсутність її підпису в Умовах та Правилах надання банківських послуг свідчить про непогодження умов щодо сплати відсотків, оскільки у постанові що переглядалася Верховним Судом йшлося про те, що в Умовах та Правилах АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутні дати прийняття Правил та дати їх затвердження, що позбавляло суди можливості визначити часовий діапазон дії таких правил чи внесення змін, в той час як у даній справи встановлено, що Умови затверджувалися Рішенням Правління Банку, протоколом №23 від 21.06.2018 та діяли починаючи з 21.06.2018 по 15.08.2018, а підписавши Анкету-заяву 28.07.2018 відповідач з ними ознайомлася, оскільки погодилася отримати примірник Умов і правил надання банківських послуг у мобільному додатку.

Колегія суддів також вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що заявлений Банком розмір заборгованості за кредитом є більшим за існуючий ліміт на картковому рахунку, адже з урахуванням положень пункту 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшено на суму заборгованості за Договором по відсоткам, оскільки на рахунку клієнта не вистачало власних для оплати вказаної заборгованості, тобто виник, передбачений договором овердрафт.

Крім того, з огляду на те, що збільшення кредитного ліміту в порядку п. 5.22 Розділу II Умов, можливе лише на прострочену заборгованість, яка з огляду на положення п. 5.16 Розділу II Умов настає у разі порушення терміну сплати щомісячного платежу понад 90 днів, а розрахунком заборгованості та випискою по рахунку доведено факт виникнення прострочки понад 90 днів, з огляду на те, що останній платіж за кредитом було здійснено 27.01.2023, а загальний залишок заборгованості сформований 02.05.2023.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на спростування доводів відповідача щодо наявності підстав для скасування заочного рішення, позивачем долучено виписку по рахунку ОСОБА_1 , а саме за період з 29.07.2018 по 01.05.2023. З даної виписки вбачається рух коштів, в тому числі користування відповідачем кредитними коштами. Крім того з даної виписки вбачається, що Банком списувалися кошти з відповідачки за користування нею кредитним лімітом кредитної картки протягом всього часу користування кредитними коштами. Зокрема з виписки вбачається, що ОСОБА_1 оформила 7 заяв послуги «переведення витрати у розстрочку» на суму 59 352,95 грн, та сплачувала відсотки у складі щомісячних платежів. Крім того, Відповідачкою було оформлено 4 заяви на послугу «Покупка частинами» на загальну суму 40 640,00 грн та було проведено 1 послугу розстрочка на суму 17 588,82 грн. Більше того, з виписки вбачається, що користуючись з 29.07.2018 по 01.05.2023 року кредитною карткою ОСОБА_1 постійно вносила кошти на картку у тому числі і на погашення регулярно списуваних відсотків за користування кредитним лімітом, які нараховував Банк та які вперше були списані 01.01.2019.

Отже, протягом тривалого періоду часу відповідач користувалась кредитними коштами, за що Банк регулярно здійснював списання відсотків за користування кредитним лімітом. Однак матеріли справи не містять доказів, що з моменту встановлення кредитного ліміту за кредитним рахунком та з моменту першого списання відсотків, позивач висловила незгоду з такими діями Банку, з посиланням на непогодження умов щодо розміру сплачених відсотків, тощо.

Відповідно до частини першої ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року)

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто в схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Очевидно, що дії відповідачки, щодо заперечень погодження умов щодо сплати відсотків за користування кредитним лімітом кредитної картки, суперечить її попередній поведінці, що проявлялася у сплаті нею відсотків за користування кредитним лімітом, які нараховувалися та списувалися Банком з 26.01.2019 по 01.08.2023 і є недобросовісними.

Аналогічний висновок, висловлений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі 390/34/17.

За обставинами справи випливає, що посилання відповідачки в апеляційній скарзі на необізнаність та не погодження умов щодо розміру процентної ставки і порядку сплати відсотків, суперечить попередній поведінці відповідачки, яка полягала в тому, що впродовж тривалого періоду часу остання користувалася кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту та виконувала умови договору щодо погашення кредитної заборгованості, в тому числі відсотків за користування кредитним лімітом і не заперечувала їх розмір та списання до моменту звернення Банку до суду із вказаним позовом.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач зверталася до суду позовом про визнання недійсними та неправомірними умов щодо розміру та сум відсотків, які списувалися банком протягом чотирьох з половиною років користування кредитним лімітом.

В матеріалах справи також відсутні належні докази, що Банком невірно здійснено розрахунок заборгованості, якими, зокрема, можуть бути висновок експерта (спеціаліста), щодо розміру відсотків.

Наданий Банком до позовної заяви розрахунок заборгованості підписаний уповноваженою особою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження позовних вимог.

Матеріали справи не містять доказів спростування наданого позивачем розміру заборгованості за кредитом.

Встановлення кредитного ліміту лише надає клієнту можливість використати суму кредитного ліміту або утриматися від її використання, а зобов`язання з повернення кредитних коштів залежить лише від волевиявлення клієнта.

Таким чином відповідачка на власний розсуд вирішувала чи використовувати наданий їй кредитний ліміт чи утриматися від його використання. Ключовим моментом є власне дії Відповідача з ініціювання платіжної операції за рахунок не власних коштів, а за рахунок кредитних коштів, що становить собою операцію з кредитування рахунку, чим фактично акцептувала пропозицію Банку з кредитування рахунку в обсязі та в межах кредитного ліміту, що свідчить про прийняття та схвалення власними діями факту кредитування рахунку в обсязі, що визначено самим Апелянтом вчиняючи саме таку кількість транзакцій і в такому обсязі, в якому вона вважала за доцільне використати запозичені кошти.

Матеріали справи не містять жодних звернень від Відповідача з питань оскарження чи безпідставного списання коштів та/або виконання конкретної транзакції по його картці третіми особами без відповідного дозволу суду не надавалося.

Отже, з виписки по рахунку ОСОБА_1 , яка є первинним бухгалтерським документом, вбачається по рахунку Відповідачки витрат за період 1 646 347,28 грн, а зарахувань 1 528 390,25 грн. Заборгованість складає 117 957,03 грн.

Таким чином, надана Банком виписка за картковим рахунком Відповідача, підтверджує обставини видачі кредиту, його розміру, а також заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку заборгованості та не спростовано контррозрахунком Відповідача.

Матеріали справи не містять належних доказів на спростування доказів позивача щодо розміру відсотків, які підлягали сплаті та доказів на спростування заявленого банком розміру заборгованості.

Посилання відповідача на порушення судом норм процесуального права, а саме неповідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, спростовані матеріалами справи, адже місцевий суд направляв кореспонденцію за місцем реєстрації Відповідачки, яка повертала з відміткою про невручення адресату через його відсутність за вказаною адресою, що, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, свідчить про належне повідомлення Відповідача місцевим судом. Більше того, право відповідачки на перегляд судового рішення відновлено шляхом відкриття апеляційного провадження у справі та безпосереднього перегляду колегією суддів Київського апеляційного суду.

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 19 лютого 2025 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач