ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/456/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/4252/23 Категорія: 305010000 Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіКарпенко О.В., Сіренко Ю.В.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Ткач В.О. на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2024 (повний текст складено 23.12.2024, суддя в суді першої інстанції Степченко М.Ю.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь кошти, відшкодовані за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в порядку регресу в сумі 287 742,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 з 16.06.2020 по 31.03.2021 знаходився в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та проводив промисловий вилов риби.

У травні 2023 року позивачу стало відомо, що 21.08.2020 відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 011776 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 85 КУпАП, згідно якого на Канівському водосховищі, р. Дніпро, поблизу с. Хоцьки у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, 21.08.2020 о 07 год. 50 хв., відповідальний за вилов у ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проводив промисловий вилов риби з встановленими порушеннями законодавства. При цьому виловлено рибу цінних видів загальною вагою 242,5 кг.

Указаними діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП.

Постановою № 011776 від 21.08.2020 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

Дана постанова була оскаржена ОСОБА_2 до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, справа № 695/2100/20. однак рішенням суду від 20.04.2021 у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Штраф за адміністративне правопорушення сплачений ОСОБА_2 27.08.2020.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано розрахунок збитків, сума яких складає 287 742,97 грн. Зазначені збитки не були сплачені ОСОБА_2 . Рахунок на оплату завданих державі збитків був виставлений ФОП ОСОБА_1 та сплачений останнім згідно платіжного доручення № 77 від 22.05.2023.

Позивач зауважує, що за приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України ФОП ОСОБА_1 , як роботодавець, має право вимоги до колишнього працівника на відшкодування шкоди, заподіяної останнім під час виконання ним трудових обов`язків.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2024 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти, відшкодовані за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку регресу в сумі 5 000 грн.

Суд зазначив, що в даному випадку працівник відповідальний за завдану роботодавцю шкоду у межах свого середньомісячного заробітку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Ткач В.О. подала 22.01.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вказано на те, що нормами профільного законодавства - ст.20 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч.4 ст.63 ЗУ «Про тваринний світ», ст.132 КЗпП України покладено повну відповідальність за завдані збитки на працівника.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона відповідача просила суд скаргу відхилити , як таку, що не відповідає вимогам закону, а рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 16.06.2020 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений трудовий договір, за яким останній зобов`язувався виконувати промисловий вилов риби.

Договір укладений на визначений термін - до нересту 2021 року (31 березня).

ФОП зобов`язався оплачувати роботу працівника в розмірі 5000,00 грн. на місяць.

21.08.2020 відносно рибалки ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 011776 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 85 КУпАП, та винесено постанову № 011776 по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_2 було накладено стягнення за ч.3 ст.85 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

У зазначеному протоколі вказано, що на Канівському водосховищі, р. Дніпро, поблизу с. Хоцьки у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, 21.08.2020 о 07 год. 50 хв., відповідальний за вилов риби у ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проводив промисловий вилов риби з риболовецького човна «РА-Т300» № ЯЧК 08-65 промисловими знаряддями лову, сітками зябровими з ліски в кількості - 35 штук, з мітками (бірками) встановленого зразка в кількості - 10 штук. Відповідно до промислового журналу № 3 від 19.02.2020 та додатку до журналу № 3 від 19.02.2020, кількісна навантаженість на даний промисловий човен - 25 штук, тобто перевищив дозволену кількість сіток на 10 штук, та порушено ведення Промислового журналу, а саме граф 2, 4, 6, 7. При цьому виловлено рибу цінних видів загальною вагою 242,5 кг, а саме: судак - 13 штук вагою 6,0 кг, сом - 2 шт. вагою 1,5 кг, лящ - 201 штука вагою 82,0 кг, плітка - 155 штук вагою 84,0 кг, карась - 126 штук вагою 69,0 кг. Указаними діями ОСОБА_2 порушив п. 6.1.1., 6.1.2., 6.1.7., 13.5 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 18.03.1999 № 33, п. 17 Режиму рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України у 2020 році, ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», Порядок здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України, затвердженого постановою КМУ від 25.11.2015 № 992, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП.

Згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.04.2021 №695/210/20, яке набрало законної сили 02.06.2021, вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні його позову до Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 011776 від 21.08.2020 про притягнення до відповідальності за ч.3 ст.85 КУпАП.

ОСОБА_2 сплачено штраф 27.08.2020.

Згідно розрахунку збитків до протоколу про адміністративне правопорушення № 011776 від 21.08.2020, вбачається, що рибалкою ФОП ОСОБА_1 . ОСОБА_2 завдано збитків рибному господарству на загальну суму 287 742,97 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №22 ФОП ОСОБА_1 22.05.2023 сплатив шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності за травень 2023 року у сумі 287742,97 грн.

Таким чином, позивачем встановлено розмір матеріальної шкоди, заподіяної майновим інтересам ФОП ОСОБА_1 , внаслідок неправомірних дій відповідача, в розмірі 287 742,97 грн., про відшкодування якої заявлено позовні вимоги у цій справі.

Відповідні правовідносини мають таке правове регулювання.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки відповідачем завдано майнову шкоду позивачу під час виконання своїх трудових обов`язків, адже ОСОБА_2 був найманою особою (працівником) ФОП ОСОБА_1 , їхні відносини додатково регламентуються КЗпП України.

Так згідно ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Стаття 130 КЗпП України передбачає, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою роботодавця працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Одночасно матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у окремих випадках, зазначених у законодавстві.

Так відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків;

8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством;

10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

За встановлених у справі обставин, відповідач не є особою, яка за приписами ст. 134 КЗпП України має нести повну матеріальну відповідальність за збитки, завдані позивачу, як роботодавцеві, адже наявності відповідних підстав стосовно працівника ОСОБА_2 при спричиненні шкоди роботодавцеві позивачем не доведено.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відтак висновки суду першої інстанції у даній справі стосовно можливості покладення на працівника відповідальності за завдану роботодавцеві шкоду лише у межах його середньомісячного заробітку є вірними.

Апеляційний суд відхиляє всі аргументи скаржника про те, що з аналізу змісту інших правових норм, зокрема, ст.20 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч.4 ст.63 ЗУ «Про тваринний світ» та ст.132 КЗпП України, вбачається можливість покладення повної відповідальність за завдані збитки на працівника, адже у даному випадку має місце спеціальне правове регулювання правовідносин саме у сфері трудового законодавства щодо меж матеріальної відповідальності працівника - ст. 134 КЗпП України, що скаржником по суті не заперечується та не спростовується.

Інші правові норми, наведені скаржником, дану сферу правовідносин між працівником та роботодавцем не регламентують.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2024 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.12.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати у виді судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 19.02.2025.

Суддя-доповідач

Судді