ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 521/7804/20

провадження № 61-7082св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради,

відповідачі: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяна Іванівна,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Одеського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Лозко Ю. П., Кострицького В. В., Коновалової В. А., від 26 березня 2024 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Лозко Ю. П., Кострицького В. В., Коновалової В. А., від 28 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2020 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особіОдеської міської ради звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - УДАБК Одеської міської ради), ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішень державного реєстратора, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом приведення об`єкту до попереднього стану.

2. Позов мотивований тим, що прокуратурою Одеської області встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2018 року № 631 ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .

3. На підставі рішення приватного нотаріуса Чернягіної Н. С. від 21 серпня 2018 року № 43136933 здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вказану квартиру.

4. За відомостями Головного управління Держгеокадастру в Одеській області інформації, згідно наявних Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року відомості щодо реєстрації права користування на земельну ділянку за вказаною адресою за ОСОБА_1 відсутні.

5. Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності або користування на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 не зареєстровано.

6. Проте, впродовж 2019 року ОСОБА_1 провела реконструкцію вказаної квартири у нежитлове приміщення.

7. У повідомленнях про початок виконання будівельних робіт № ОД 19 та № ОД 02 щодо «Реконструкції квартири АДРЕСА_3 під нежитлове приміщення без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_4 ,», зареєстрованих УДАБК Одеської міської ради, у листопаді 2018 року та червні 2019 року відповідно ОСОБА_1 внесено недостовірну інформацію щодо проведення реконструкції приміщення без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, а саме п. 13 зазначено, що інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою не зазначається у зв`язку із реконструкцією без зміни розмірів. Як наслідок, недостовірна інформація також була внесена до декларацій про готовність об`єкта до експлуатації від 17 грудня 2018 року за № ОД 46 та

від 13 серпня 2019 року за № ОД 34 .

8. На підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації щодо реконструкції квартири АДРЕСА_3 під нежитлове приміщення № ОД 46, зареєстрованої УДАБК Одеської міської ради 17 грудня 2018 року, із зазначенням про невнесення змін до геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_2 , державний реєстратор комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» (далі - КП «Агенція реєстраційних послуг») Мельник Т. І. прийняла рішення від 22 грудня 2018 року № 44801545 про внесення змін до запису про право власності 28039519 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, внаслідок чого об`єкт нерухомості: квартира змінено на нежитлове приміщення, а загальну площу об`єкта збільшено із 42 до 70,8 кв. м.

9. Крім того, в подальшому на підставі технічного паспорту на групу нежитлових приміщень № 63, виготовленого станом на 05 червня 2019 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 ), та виданої ним довідки, державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник T. І. прийняла рішення від 07 червня 2019 року № 47252882 про внесення змін до запису про право власності № 28039519 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, внаслідок чого загальну площу об`єкта змінено із 70,8 на 98,9 кв. м.

10. Згодом на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації щодо реконструкції нежитлового приміщення без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, зареєстрованої УДАБК Одеської міської ради

за № ОД 34, державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. прийняла рішення від 21 серпня 2019 року № 48334036 про внесення змін до запису про право власності № 28039519 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 та замість довідки ФОП ОСОБА_3 від 05 червня 2019 року як підставу виникнення права власності додано вказану декларацію.

11. Таким чином, внаслідок реконструкції квартири фактично збільшено її загальну площу на 56,9 кв. м та змінено функціональне призначення об`єкта нерухомості.

12. При цьому, оскільки квартира розташована на першому поверсі житлового будинку, вказане свідчить про зміну геометричних розмірів фундаментів у плані, тобто здійснення прибудови на земельній ділянці комунальної власності.

13. Органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах, є Одеська міська рада, як власник земельної ділянки, за рахунок якої незаконно здійснена реконструкція квартири.

14. Прокуратура області повідомила листом Одеську міську раду про виявлені порушення при використанні земельної ділянки ОСОБА_1 , проте у відповіді від 02 квітня 2020 року № 01-3/70-п УДАБК Одеської міської ради повідомило, що наразі підстав для вжиття заходів реагування, не вбачає.

15. Прокурор зазначав, що оскільки реєстрація декларацій про готовність об`єкта до експлуатації здійснена структурним підрозділом Одеської міської ради - УДБК Одеської міської ради та міською радою жодних заходів щодо скасування незаконної реєстрації вказаних документів не вжито, позов Одеською міською радою, яка має відповідні повноваження для захисту інтересів територіальної громади, до суду не подано, це є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом.

16. Посилаючись на те, що самовільною реконструкцією і реєстрацією права власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_5 порушені права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, яку незаконно забудовано ОСОБА_1 , що є підставою для захисту інтересів держави в особі Одеської міської ради в судовому порядку, прокурор просив суд:

- скасувати реєстрацію повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстровану УДАБК Одеської міської ради від 27 листопада 2018 року № ОД 19;

- скасувати реєстрацію повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстровану УДАБК Одеської міської ради від 26 червня 2019 року № ОД 02;

- скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану ДАБК Одеської міської ради від 17 грудня 2018 року № ОД 46;

- скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану УДАБК Одеської міської ради від 13 серпня 2019 року № ОД 34;

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. від 22 грудня 2018 року № 44801545 про внесення змін до запису про право власності № 28039519 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_4 ;

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. від 07 червня 2019 року № 47252882 про внесення змін до запису про право власності № 28039519, щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_4 ;

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. від 21 серпня 2019 року № 48334036 про внесення змін до запису про право власності № 28039519 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_4 ;

- припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, площею 98,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101);

- зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом приведення самочинно реконструйованої квартири АДРЕСА_5 , до попереднього стану відповідно до технічного паспорту, виготовленого

20 вересня 2018 року ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» на квартиру АДРЕСА_5 , шляхом знесення самочинно зведеної прибудови.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

17. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня

2022 року задоволено.

Скасовано реєстрацію повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстровану УДАБК Одеської міської ради від 27 листопада 2018 року № ОД 19.

Скасовано реєстрацію повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстровану УДАБК Одеської міської ради від 26 червня 2019 року № ОД 02.

Скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану ДАБК Одеської міської ради від 17 грудня 2018 року № ОД 46.

Скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану УДАБК Одеської міської ради від 13 серпня 2019 року № ОД 34.

Скасовано рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. від 22 грудня 2018 року № 44801545 про внесення змін до запису про право власності № 28039519 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_4 .

Скасовано рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. від 07 червня 2019 року № 47252882 про внесення змін до запису про право власності № 28039519, щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_4 .

Скасовано рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. від 21 серпня 2019 року № 48334036 про внесення змін до запису про право власності № 28039519 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_4 ;

Припинено право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, площею 98,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101);

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом приведення самочинно реконструйованої квартири АДРЕСА_5 , до попереднього стану відповідно до технічного паспорту, виготовленого

20 вересня 2018 року ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» на квартиру АДРЕСА_5 , шляхом знесення самочинно зведеної прибудови. Вирішено питання розподілу судових витрат.

18. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 фактично здійснила нове будівництво об`єкта нерухомості, загальною площею 56,9 кв. м, замість реконструкції існуючої квартири, у зв`язку з чим повинна була отримати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, однак цього не зробила, а введення спірного об`єкта в експлуатацію відбулось без їх отримання.

19. Суд встановив, що спірний об`єкт містобудування за адресою:

АДРЕСА_4 , загальною площею

56,9 кв. м, збудовано на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, що дає підстави вважати його самочинним будівництвом.

20. Враховуючи, що державний реєстратор рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості прийняв на підставі, у тому числі, і декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками, реєстрація яких має бути скасована, суд дійшов висновку, що відповідні записи про реєстрацію права власності підлягають скасуванню.

Кроткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

21. Постановою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.

22. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вказав, що припинення права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення під

АДРЕСА_5 , і щодо якого виник спір, стосується прав та інтересів ОСОБА_2 , який звернувся з апеляційною скаргою, оскільки припинення права власності порушує права ОСОБА_2 як співвласника нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

23. Встановивши, що спірні правовідносини стосуються права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, однак він не залучений до участі у справі в якості співвідповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

24. При цьому апеляційний суд не надавав правової оцінки іншим доводам апеляційних скарг та обставинам, на які посилаються скаржники, вважаючи що це потрібно робити під час розгляду справи із усіма належними відповідачами.

25. Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 28 травня

2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року, якою накладено арешт на нежитлове приміщення № 63, загальною площею 98,9 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

26. Судове рішення мотивоване тим, що оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову, однак не вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року, які також не скасовані іншими судовими рішеннями у цій справі, тому є підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

27. У касаційних скаргахзаступник керівника Одеської обласної прокуратури просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня

2024 року і залишити в силі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року, а також скасувати додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2024 року і залишити в силі ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

28. У травні 2024 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду

від 26 березня 2024 року.

29. Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної на постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року і витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 521/7804/20, які у серпні 2024 року надійшли до Верховного Суду.

30. У липні 2024 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав касаційну скаргу на додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.

31. Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2024 року касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.

32. Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

33. Підставою касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 рокупрокурор зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц, у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17, від 24 липня 2019 року у справі № 910/10932/17, від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17,

від 15 вересня 2021 року у справі № 754/4108/18, від 08 грудня 2021 року у справі № 522/14240/15-ц, від 08 листопада 2023 року у справі № 711/9671/19,

від 09 листопада 2020 року у справі № 420/1813/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

34. Касаційна скарга мотивована тим, що нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 21 вересня 2018 року є підставою для виникнення прав власності ОСОБА_1 виключно на квартиру площею 42 кв. м, а не на приміщення площею 98,9 кв. м.

35. Вказує, що права іншого із подружжя у разі непред`явлення до нього позовних вимог, не порушені, оскільки ці права захищаються тим з подружжя, який уклав договір і є відповідачем у справі.

36. Зазначає, що при вирішенні спору, який виникає у зв`язку із будівництвом на земельній ділянці об`єкта нерухомості, повинно досліджуватись питання наявності дозвільної документації на будівництво спірних об`єктів і документів про виділення земельної ділянки.

37. Наголошує, що предметом позовних вимог є приведення самочинно реконструйованої квартири до попереднього стану шляхом знесення самочинно зведеної прибудови, тобто, прокурором не оспорюється правомірність договору купівлі-продажу від 21 вересня 2018 року за яким було придбано квартиру. Таким чином, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року не стосується прав та обов`язків ОСОБА_2 .

38. Враховуючи, що самочинне будівництво здійснено ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, пославшись на те, що ОСОБА_2 не брав участі у справі.

39. Підставою касаційного оскарження додаткової постанови Одеського апеляційного суду від 28 травня 2024 року прокурор зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20, у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 705/4132/19, від 18 квітня 2022 року у справі № 705/4132/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

40. Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог частини другої статті 381 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції. Проте в порушення наведених норм права апеляційний суд вирішив клопотання (заяву) ОСОБА_1 шляхом прийняття додатковї постанови.

41. Звертає увагу, що забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Відзив на касаційні скарги до Верховного Суду не надійшов

Обставини справи, встановлені судами

42. Згідно з технічним паспортом, виготовленим на замовлення

ОСОБА_4 товариством з обмеженою відповідальністю «БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС» станом на 20 вересня 2018 року площа квартири

АДРЕСА_5 складала 42 кв. м.

43. На підставі вказаного технічного паспорту та інших документів між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 21 вересня 2018 року був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернягіною Н. С., та нею ж 21 вересня 2018 року прийнято рішення

№ 43136933 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру загальною площею 42 кв. м.

44. 26 листопада 2018 року ОСОБА_1 надала до УДАБК Одеської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками, в якому вказала про проведення нею реконструкції квартири

АДРЕСА_5 під нежитлове приміщення, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.

45. 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 подала Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), щодо реконструкції квартири АДРЕСА_3 під нежитлове приміщення без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані № ОД 19.

46. 22 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій вказано реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номер декларації про готовність об`єкта до експлуатації - № ОД 46

від 17 грудня 2018 року.

47. На підставі вказаної заяви державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. прийняла рішення від 22 грудня 2018 року № 44801545 про внесення змін до запису про право власності щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

48. Внаслідок внесення змін до запису цього об`єкта нерухомості: квартира

АДРЕСА_5 , яка знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового будинку, загальною площею 42 кв. м, змінена на нежитлове приміщення та внесено зміни щодо її площі, а саме: загальну площу квартири збільшено з 42 кв. м до 70,8 кв. м.

49. 05 червня 2019 року на замовленням ОСОБА_1 ФОП

ОСОБА_3 виготовив технічний паспорт, який названо: «На групу нежитлових приміщень № 63» АДРЕСА_2 , станом на

05 червня 2019 року, з якого слідує, що на першому поверсі на АДРЕСА_2 знаходиться група нежитлових приміщень № 63, загальною площею 98,9 кв. м.

50. ФОП ОСОБА_3 склав довідку без дати, в якій вказано, що він повідомляє за місцем вимоги, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2018 року, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер від 22 грудня 2018 року 150889072 належить нежитлове приміщення № 63 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 70,8 кв. м.

51. На підставі заяви ОСОБА_1 від 05 червня 2018 року, долучивши вищенаведений технічний паспорт, складений ФОП ОСОБА_3 та вищенаведену довідку ФОП ОСОБА_3 без дати, державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник T. І. 07 червня 2019 року прийняла рішення № 47252882 про внесення змін до запису про право власності

№ 28039519 щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

52. Внаслідок цього державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник T. І. 07 червня 2019 року внесла зміни щодо площі приміщення АДРЕСА_5 , а саме: нею повторно щодо квартири АДРЕСА_3 , загальну площу змінено уже з 70,8 кв. м. на 98,9 кв. м.

53. 26 вересня 2019 року ОСОБА_1 надала до УДАБК Одеської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками, в якому вказала про початок проведення нею реконструкції приміщення АДРЕСА_5 під нежитлове приміщення, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.

54. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру документів ОСОБА_1 подала Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) щодо реконструкції нежитлового приміщення без зміни геометричних розмірів фундаментів. В ній вказано, що початок будівництва: 2019-06-26; дата закінчення будівництва: 2019-08-03; строк введення об`єкта в експлуатацію: третій квартал 2019; загальна площа об`єкта -98,9 кв. м.

55. 21 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій вказано реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, вказано номер декларації про готовність об`єкта до експлуатації - № ОД 34, від 13 серпня 2019 року.

56. 21 вересня 2019 року державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І. прийняла рішення № 48334036 про внесення змін до запису щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 та замість довідки ФОП ОСОБА_3 від 05 червня 2019 року як підставу виникнення права власності вказано вищевказану декларацію.

57. 13 лютого 2020 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив прокуратуру Одеської області про те, що в Департаменті відсутня інформація стосовно прийняття Одеською міською радою рішень щодо передачі у власність (користування), поділу, зміни цільового призначення або будь-яких інших дій стосовно нежитлового приміщення № 63 за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки за вищевказаною адресою.

58. 31 січня 2020 року Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради повідомив прокуратуру Одеської області про те, що дозволів на проведення будівельних робіт та паспортів прив`язки ТС для провадження підприємницької діяльності на об`єкт містобудування, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та містобудівні умови та обмеження та паспорт прив`язки ТС для провадження підприємницької діяльності за зазначеною адресою Департаментом не надавались.

59. Згідно з витягом із висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01 лютого 2022 року

№ 01-02/22 ФОП ОСОБА_5 проведення будівельних робіт, пов`язаних з демонтажем приміщень «6», «7», «8» і «9», загальною площею

57,5 кв. м, розташованих в групі нежитлових приміщень АДРЕСА_5 , згідно даних технічного паспорта на зазначену групу нежитлових приміщень № 63, виготовленого ФОП ОСОБА_3 від 05 червня 2019 року, можуть привести до пошкоджень і руйнівних здвигів несучих конструкцій житлового будинку.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

60. Згідно зі статтею 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

61. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

62. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

63. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

64. Україна, як учасниця зазначеної Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

65. Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

66. Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

67. У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

68. Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

69. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина третя статті 352 ЦПК України).

70. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 вказав, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

71. Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

72. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або наступні обставини: судове рішення безпосередньо стосується її прав, інтересів та обов`язків, тобто судом вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або у рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

73. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їхні процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

74. Тобто, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють їх права та/або обов`язки, або породжують для особи правові наслідки.

75. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 175/5649/13-ц, 13 січня 2025 року у справі

№ 948/2166/23 та від 22 січня 2025 року у справі № 367/3693/20, від 29 січня 2025 року у справі № 205/2916/20 тощо.

76. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

77. Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 з 25 листопада 1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , і під час цього шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2018 року придбала квартиру АДРЕСА_5 .

78. У пункті 4.4 вказаного договору нотаріус довів до відома продавця, а продавець взяла до уваги, що грошові кошти, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомого майна за цим договором, є спільною сумісністю власністю подружжя, згода на розпорядження якими викладена в заяві чоловіка покупця ОСОБА_2 .

79. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважав, що припинення права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення щодо якого виник спір, стосується прав та інтересів ОСОБА_2 , який звернувся з апеляційною скаргою, проте не був залучений до участі у справі в якості співвідповідача.

80. Верховний Суд не погоджується з цим висновком апеляційного суду з огляду на таке.

81. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, прокурор посилався на постанову Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 754/4108/18, в якій зазначено, що згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

82. Право подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя врегульовано в статті 65 СК України. Дружина, чоловік розпоряджуються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

83. Законодавець у вказаній нормі передбачив як загальне правило так звану презумпцію згоди одного з подружжя на укладення другим з подружжя договорів щодо спільного майна, за винятком тих, що потребують обов`язкового нотаріального посвідчення (частина третя статті 65 СК України).

84. Права одного з подружжя, який надавав тільки згоду на відчуження спільного майна, але не був стороною договору, у разі розгляду справи про визнання договору відчуження (дарування, міни, купівлі-продажу) майна недійсним і позовних вимог до нього не пред`явлено, не порушуються, оскільки ці права захищаються тим з подружжя, який уклав договір, і є відповідачем у справі.

85. Таким чином, ОСОБА_1 брала участь у справі як відповідач, подавала відзиви на позовну заяву, через свого представника брала участь в судових засіданнях, подавала процесуальні заяви, клопотання, тощо, а також оскаржувала рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

86. При цьому вона діяла за згодою другого з подружжя, у тому числі, в інтересах ОСОБА_2 .

87. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 15 вересня 2021 року в справі № 344/17464/15-ц, від 24 листопада 2021 року у справі

№ 308/12227/13, від 15 вересня 2021 року у справі № 344/17464/15-ц,

від 08 грудня 2021 року у справі № 522/14240/15-ц, від 14 лютого 2024 року у справі № 322/307/22.

88. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним відповідачем у справах про знесення самочинно збудованого майна за позовом власника землі є особа, за якою зареєстроване право власності на спірне майно (див. наприклад постанови від 02 червня 2021 року у справі

№ 509/11/17, від 30 вересня 2022 року у справі № 201/2471/20, від 15 березня 2023 року у справі № 205/213/22, від 05 квітня 2023 року у справі

№ 199/6251/18, від 31 травня 2023 року у справі № 201/4483/20, від 10 січня 2024 року у справі № 489/742/20, від 13 березня 2024 року у справі

№ 915/1439/21, від 29 січня 2025 року у справі № 205/2916/20).

89. Отже, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність передбачених пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦК України підстав для скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року.

90. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

91. Оскільки апеляційний суд обмежившись помилковим висновком про наявність передбачених пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦК України підстав для скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року, фактично не дав оцінки правильності вирішення спору по суті, справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

92. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

93. Отже зі скасуванням постанови Одеського апеляційного суду

від 26 березня 2024 року втрачає чинність й додаткова постанова Одеського апеляційного суду від 28 травня 2024 року.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року та додаткову постанову Одеського апеляційного суду від 28 травня 2024 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович