Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/1204/22
Провадження № 2/572/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі МОРОЗ Ю.М.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни цивільну справу №572/1204/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : державний реєстратор Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області МІТРОФАНОВА КАТЕРИНА ОЛЕКСАНДРІВНА - про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, припинення права власності

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Мітрофанової Катерини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер : 46276394 від 03 квітня 2019 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 70 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., матеріал стін : цегла, з господарськими будівлями та спорудами : АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 №1-Огорожа, 1/2№3-Огорожа, розташований за адресою : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 254, із припиненням права власності ОСОБА_3 на вказане майно.

Крім цього, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних позивачем вказано, що на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року у справі №2-195/2009, він є співвласником житлового будинку АДРЕСА_3 , розмір частки 45/100. Співвласником іншої частини вказаного вище будинку, у розмірі 55/100 частки, є ОСОБА_3 .

В подальшому позивачеві стало відомо, що ОСОБА_3 на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року зареєструвала за собою право власності на будинковолодіння, що по АДРЕСА_3 , хоча рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2013 року у цивільній справі №1718/3700/12 ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання належної їй частини будинковолодіння по АДРЕСА_3 , як окремого будинковолодіння, а рішенням цього ж суду від 20 березня 2019 року у справі №572/2246/18 ОСОБА_3 відмовлено у вимозі щодо виділення частки у спільній частковій власності в натурі.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що між сторонами по справі існує спір щодо отримання у власність земельної ділянки, належної до спільного будинковолодіння, в той час як відповідач розпочала здійснювати роботи по виділу їй частки із цієї земельної ділянки.

Позивач вказує, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року на обох співвласників покладено виконання робіт по переобладнанню спільного будинку на дві квартири, а на даний час такі роботи тривають і не є завершеними.

Позивач вважає, що відповідач незаконно виділила та зареєструвала свою частку у будинковолодінні в окреме будинковолодіння, оскільки спірний будинок і надалі перебуває у спільній частковій власності, а тому вона протиправно намагається отримати у власність частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_3 , що і стало підставою для звернення із цим позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги не визнали повністю.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Мітрофанова К.О. в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про день та час проведення судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача вказувала, що в даному випадку реєстрація за відповідачем належної їй частки у спільному майні, як окремого об`єкта нерухомого майна порушує права довірителя, оскільки спірний будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності, а тому у випадку реєстрації права відповідачки без припинення спільної часткової власності, має наслідком позбавлення позивача права власності, оскільки на даний час він є власником неіснуючого майна.

Представник позивача вказує, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року було здійснено поділ будинковолодіння, що не є тотожним виділу частки. Отже, позивач мала перш за все вирішити питання про визнання належної їй частки окремим будинковолодінням, після чого здійснювати його державну реєстрацію.

Представник відповідача в обґрунтування заперечень щодо заявлених до довірительки позовних вимог, пояснила, що вказаним вище рішенням суду був здійснений поділ будинку, який належав сторонам по справі. Представник звертає увагу, що при вирішенні позову проводилась судово-будівельна експертиза, на підставі якої визначались частки співвласників, при чому частки у спірному будинку не були ідеальними, що свідчить про те, що відбувся саме поділ будинку. Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року було спрямоване на створення саме двох окремих об`єктів нерухомого майна, про що чітко було вказано у тексті рішення, а тому реєстрація відповідачкою права власності на виділену їй частину спільного будинковолодіння жодним чином не порушує право позивача, який не позбавлений можливості зареєструвати своє право.

Представником позивача заявлялись клопотання про витребування доказів, а саме реєстраційної справи, яке судом було задоволено.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Таким чином, судом з`ясовано, що предметом даного спору є право співвласника на виділ частки із майна, що перебуває у спільній власності.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Сторони визнали та не заперечують, що вони є власниками житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 .

Вказані обставини доводяться копією рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року у цивільній справі №2-195/2009 рік, яким розділено житловий будинок та надвірні будови, розташовані в АДРЕСА_3 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 : ОСОБА_3 виділено частину будинковолодіння, яка складається із коридору 1-1, коридору 1-2, кухні 1-3, жилої 1-4, коридору 1-7, жилої 1-5, ванної 1-9, комори 1-10, вхідних сходів з навісом «а1», сараю «Б», гаражу «В», воріт №2, та становить 55/100 частин; ОСОБА_1 частину цього ж будинковолодіння, яка складається із житлової 1-8, житлової 1-6, гаражу «Г», погрібу «І», (незавершений будівництвом), сараю «З», сараю «з», та становить 45/100 частин. Зобов`язано ОСОБА_3 сплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію відхилення від ідеальної частки, виконання робіт по переобладнанню спірного будинку на дві квартири, покладено на обидві сторони.

Отже, аналіз рішення суду, яке наведене вище, дає підставу стверджувати, що сторони по справі набули право власності на окремі об`єкти нерухомого майна.

Право власності кожної із сторін, відповідно до часток, визначених рішенням суду, сторонами було зареєстровано, відповідно, 16 та 28 лютого 2012 року, що доводиться Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованою станом на 14 грудня 2012 року.

Вказані обставини підтверджені Витягом про державну реєстрацію прав від 28 лютого 2012 року.

Однак, суд вважає, що саме ця реєстрація належних сторонам об`єктів нерухомості, відповідно до рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року, помилкова здійснена як спільної часткової власності.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Наведені вище докази доводять, що сторони по справі законно набули право власності на окремі об`єкти нерухомості, відповідно до визначених судом часток.

В подальшому відповідачкою здійснено реєстрацію належної їй частини спірного майна, як об`єкт нерухомості, загальною площею 70 кв.м., що розташований по АДРЕСА_3 , на підставі рішення органу місцевого самоврядування №232 від 18 березня 2016 року, виданого Клесівською селищною радою на підставі рішення суду №2-195 від 23 грудня 2009 року, що встановлено судом із Інформаційної довідки №290252958 від 14 грудня 2021 року.

Зареєструвати належну відповідачці частку у спірному будинковолодінні у інший спосіб, вказаний під час судового провадження позивачем (а саме : після виділу частки в натурі або визнання частини будинку, належного ОСОБА_3 , окремим будинковолодінням), позивач можливості не мала, що підтверджено рішеннями Сарненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2013 року та від 20 березня 2019 року, якими ОСОБА_3 було відмовлено як у виділі її частки у спірному будинковолодінні в натурі, так і у визнанні цієї частки окремим будинковолодінням.

Крім цього, відповідачкою додатково надано висновок №781 від 27 березня 2019 року щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна, а також копію рішення Клесівської селищної ради №86 від 06 травня 2019 року, відповідно до яких 55/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 , що встановлено судом із копії рішення Клесівської селищної ради №232 від 18 березня 2016 року) смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, за технічними показниками має окремий вхід, відокремлені інженерні мережі і може бути виділений в натурі як окремий самостійний об`єкт, якому рішенням органу місцевого самоврядування присвоєно окрему поштову адресу : АДРЕСА_3 .

В обґрунтування поданих вимог позивач посилається на ті обставини, що державний реєстратор не мав права реєструвати за відповідачкою право власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна.

Вказані питання регламентуються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 3 частини 1 статті 10 якого визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

Підстави для відмови в державній реєстрації прав визначені ст.24 цього Закону.

Отже, при реєстрації права власності ОСОБА_3 на виділену їй рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2009 року частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , державний реєстратор діяла в межах наданих їй повноважень, з урахуванням вимог ст.10 Закону (в даному випадку позивачем ОСОБА_1 не надано доказів можливої реєстрації за ОСОБА_3 права власності на частину будинковолодіння, більшу, аніж 55/100).

Обставин, які б в даному випадку, могли б бути перешкодою для реєстрації державним реєстратором права власності за ОСОБА_3 , відповідно до ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», судом не встановлено.

Частиною 2 статті 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Суд вважає, що реєстрація за відповідачкою права на належне їй майно жодним чином не порушує прав позивача, як власника іншої частини цього ж будинковолодіння.

ОСОБА_1 вказував, що реєстрація права власності за ОСОБА_3 є перешкодою для оформлення ним права на частину земельної ділянки, з метою обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Вказані аргументи спростовані дослідженим судом рішенням Клесівської селищної рад №417 від 05 квітня 2012 року, яким сторонам було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на земельну ділянку по АДРЕСА_3 .

Крім цього, позивач заяви вимогу про припинення права ОСОБА_3 на належну їй частину житлового будинку.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Підстави для припинення права власності визначені ст.346 ЦК України.

В даному випадку суд не вбачає підстав для припинення права ОСОБА_3 на зареєстроване за нею право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_3 .

З огляду на наведене, вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому до задоволення не підлягають.

Крім цього, позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ст..141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку щодо безпідставності заявлених позивачем позовних вимог відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки на його користь понесених судових витрат.

На підставі ст.ст. 15, 368, 321, 386 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жительки АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : державний реєстратор Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області МІТРОФАНОВА КАТЕРИНА ОЛЕКСАНДРІВНА (с.Сапожин вул.Центральна Корецького району Рівненської області) - про визнання недійсним та скасування рішення рішення державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області Мітрофанової Катерини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер : 46276394 від 03 квітня 2019 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 70 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., матеріал стін : цегла, з господарськими будівлями та спорудами : АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 №1-Огорожа, 1/2№3-Огорожа, розташований за адресою : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 254, із припиненням права власності ОСОБА_3 на вказане майно, вирішенні питання розподілу судових витрат шляхом їх стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: