Справа № 569/8010/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням письмових пояснень від 20 листопада 2024 року, просить стягнути з відповідача МТСБУ у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди здоров`ю 7649 грн та 382,45 грн як моральну шкоду; стягнути з відповідача ОСОБА_2 у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 84298 грн та грошові кошти у розмірі 99617,55 грн як компенсацію моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 08 вересня 2020 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на нього, коли він перетинав проїзну частину по нерегульованому пішоходному переходу, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалості розгляду здоров`я. На момент ДТП транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , не був забезпечений чинним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності автовласників. Під час розслідування у кримінальній справі проведено судову інженерно-транспортну експертизу. Висновком експерта встановлено, що дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам Правил дорожнього руху. 18 вересня 2023 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/10790/21 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду. В результаті отриманих тілесних ушкоджень з моменту ДТП донині вимушений проходити численні медичні обстеження та відповідне лікування для відновлення стану здоров`я. Під час лікування ним було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів, здійснення медичних обстежень 7649 грн. Йому показана хірургічна операція, вартість якої становить 23700 грн, тому до розміру матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дій відповідача, необхідно віднести 23700 грн як вартість проведення оперативного (хірургічного) втручання. Окрім того, діями відповідача були завдані збитки у формі упущеної вигоди. 31 серпня 2020 року у нього закінчився п`ятирічний трудовий договір з Рівненським державним гуманітарним університетом, згідно якого він працював на посаді доцента на повну ставку. В результаті дій відповідача 08 вересня 2020 року отримав тілесні ушкодження та втратив працездатність щонайменше на 21 день. Був прийнятий на роботу в РДГУ 29 вересня 2020 року на 0,5 ставки за строком трудовим договором на 2020/2021 навчальний рік, тому що не було відомо, чи зміг би він через отримані травми повноцінно працювати на повну ставку. Уникав навантажень до 12 листопада 2020 року, працював здебільшого дистанційно, після чого був переведений на 0,75 ставки доцента до 31 серпня 2021 року. З 01 вересня 2021 року працює в РДГУ на посаді доцента за строком трудовим договором на 5 років на 1,0 ставки. Ушкодження здоров`я через травми, отримані 08 вересня 2020 року у ДТП, стало причиною того, що не дозволило йому повноцінно працювати у 2020/2021 навчальному році. Саме через це у 2020/2021 навчальному році недоотримав свій дохід. Сумарний дохід за основним місцем роботи у 2020/2021 н.р. становив 130933,94 грн. Якби працював з 08 вересня 2020 року на повну ставку, сумарний дохід становив 191531,99 грн. Упущена вигода у даному випадку є різницею цих сум і становить 60598 грн. Діями ОСОБА_2 йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни в його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент ДТП переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес. Був вимушений проходити медичне обстеження та лікування з періодичним відвідуванням медичних закладів. Впродовж всього періоду лікування почувався незручно, відчував дискомфорт, був змушений пристосовуватися до негативних умов існування. Більше двох місяців не міг повноцінно рухатися, не міг спокійно сидіти та лежати, гігієнічні процедури не обходилися без сторонньої допомоги. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, обмеження рухів та фізичної активності. Від отриманих травм у нього з`явилося накульгування при ході, що спричиняє прояви дисморфофобії. В області правого стегна у нього залишається забійна гематома значних розмірів. Після ДТП почалося інтенсивне сивіння та випадання волосся з голови.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача МТСБУ Висоцька Х.О. просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечення проти позову мотивує тим, що звернення потерпілого із відповідною заявою до МТСБУ є обов`язковою передумовою виплати такій особі страхового відшкодування за умови, що вона має право на його отримання. Позивач таку вимогу закону не виконав. ДТП сталася 08 вересня 2020 року, а позивач звернувся з позовом до МТСБУ 16 серпня 2024 року, тобто поза межами трирічного строку, що є беззаперечною підставою відмови у виплаті страхового відшкодування. Факт звернення з позовом до заподіювача шкоди не впливає на перебіг строку звернення до МТСБУ, про який вказано у ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто у МТСБУ не виникло відповідного обов`язку по здійсненню регламентної виплати позивачу. Завдану шкоду може бути стягнуто безпосередньо з її заподіювача, тобто ОСОБА_2 . Позовна вимога про відшкодування МТСБУ упущеної вигоди є безпідставною, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування такого виду шкоди не передбачає. Витрати на лікування та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. В копіях чеків, які надані позивачем, не вказано платника. Чеки не видані уповноваженим суб`єктом - медичним закладом. Оперативне втручання (артроскопія лівого колінного суглобу) позивачу не було проведено, тобто такі витрати ним не понесено, а тому підстав для їх відшкодування немає. Виплата МТСБУ моральної шкоди не є безумовною, вона може бути здійснена лише з наявності чітко визначених законом підстав, які у цій справі відсутні.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 просить в позові відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що 08 вересня 2020 року керував автомобілем Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався напроти будинку № 14 по вул.С.Петлюри зі сторони Соборної в напрямку проспекту Миру в м.Рівне. В цей час ОСОБА_1 раптово вибіг на нерегульований пішохідний перехід, у зв`язку з чим, не зважаючи на прийняті заходи для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, у нього була відсутня можливість уникнути зіткнення з ОСОБА_1 , так як вони рухалися паралельно та видимість була закрита автомобілями, які знаходилися на паркові. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, зафіксовані в травмпункті ЦМЛ м.Рівне, а саме забій лівого колінного суглоба, лівого плечового суглоба та подряпина на правій руці. При проведенні інженерно-транспортної експертизи під час розслідування кримінального провадження були неправильно застосовані вихідні дані, а саме неправильне розташування потерпілого відносно пішохідного переходу, який знаходився ближче до вул.Словацького в м.Рівне, хоча на пішохідний перехід він виходив з протилежного боку. Тілесні ушкодження, зазначені у висновку судово-медичної експертизи, віднесено до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я, що не відповідає дійсності, оскільки позивач фактично не проходив лікування. Крім того, підставою для заключення тяжкості і наявності тілесних ушкоджень були взяті висновки приватних медичних структур, але не взято до уваги довідку травмпункту від 08 вересня 2024 року, незважаючи на тривалий термін між подією ДТП та заключенням лікарів, що становить не менше 10 днів на час огляду. Позивач самостійно звертався до приватних медичних закладів з метою безконтрольного проходження медичних діагностичних досліджень без скерування сімейного лікаря. Консультації лікарів з одних і тих самих питань не є лікуванням та не можуть бути стягнені. Не погоджується із віднесенням до матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, вартості оперативного (хірургічного) втручання, оскільки зазначена процедура з 2020 року проведена не була та, можливо, не буде проведена і про дану операцію не було заявлено у цивільному позові під час розгляду кримінального провадження. ОСОБА_1 був прийнятий на 0,5 ставки за трудовим договором у зв`язку із відсутністю навантаження згідно із протоколом розподілу щорічного навантаження працівників Рівненського державного гуманітарного університету станом на 28 вересня 2020 року у зв`язку із пандемією та дистанційним навчанням у студентів (викладачі, доценти та доктора наук були прийняті на 0,5 ставки). Розмір моральної шкоди не обґрунтований. Оскільки дисморфофобія є психічним розладом, відповідно потребує фахового заключення лікарів, яке відсутнє в матеріалах справи.

У відповіді на відзив відповідача ОСОБА_5 позивач зазначив, що відповідач безпідставно стверджує, що він «раптово вибіг на нерегульований пішохідний перехід». Насправді рухався спокійним кроком та прямолінійно по пішохідному переходу, впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Усі доводи відповідача про застосування неправильних даних при проведенні інженерно-транспортної експертизи були спростовані прокурорами під час розгляду кримінального провадження в суді. На стадії досудового розслідування відповідач брав участь у слідчому експерименті, погодився з його результатами та підписав протокол проведення слідчого експеримента. Судово-медичною експертизою враховувалися висновки лікарів із закладів охорони здоров`я різних форм власності. Термін між подією ДТП та заключенням лікарів становив не більше, а менше 10 днів. Відповідачем під час розгляду кримінального провадження у суді висновок судово-медичного експерта не оскаржувався. Звертався за медичною допомогою до лікарів із закладів охорони здоров`я різних форм власності, в тому числі і в комунальні за направленням сімейного лікаря. У цивільному позові, який подавав до розгляду в рамках кримінального провадження, вказано про рекомендовану йому хірургічну операцію - артроскопію колінного суглоба, вартість якої в медичному центрі «EndoClinic станом на 10 вересня 2021 року починається від 21750 грн. Жодного наказу по РДГУ або від МОН України про зменшення навантаження у зв`язку з пандемією та дистанційним навчанням студентів відповідач не надає.

Ухвалою від 20 серпня 2024 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув.

Ухвалою від 26 серпня 2024 року суд повернув позивачу заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 06 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 07 жовтня 2024 року суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 16 січня 2025 року суд витребував для огляду в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 569/10790/21.

Протокольною ухвалою від 04 лютого 2025 року суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про доручення додаткових доказів на підставі ч.8 ст.83 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснила, що внаслідок отриманих у ДТП ушкоджень втратив працездатність на 21 день, враховуючи стан здоров`я змушений був укласти контракт на 0,5 ставки, хоча до того ніколи на працював менше, ніж як на ставку. На момент ДТП був безробітний, в цей час проводилися перемовини щодо контрактів. Дотепер змушений уникати фізичних навантажень, показана ще одна операція з видалення гематоми. Під час кримінального провадження прокурор та адвокат радили йому звертатися до МТСБУ, але він не звертався, бо цивільний позов суд у кримінальній справі так і не розглянув. Після ДТП лікувався амбулаторно.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав та пояснив, що під час ДТП позивач також порушив Правила дорожнього руху, бо різко вибіг на пішохідний перехід. Його автомобіль позивача не збивав, він просто руками відштовхнувся від нього і впав на асфальт. Відразу після ДТП позивач міг ходити, при обстеженні були виявлені лише забої. Пропонував наступного дня позивачу звезти його на МРТ у комунальний заклад, але він відмовився, а пізніше зробив це обстеження у платній клініці. Від запропонованого ним відшкодування в розмірі двох його пенсій позивач також відмовився.

Представник відповідача МТСБУ позов не визнала та пояснила, що позивач звернувся з вимогою до МТСБУ поза межами трирічного строку. Об`єктивних обставин, що перешкодили позивачу у цьому, не було. Позивач підтвердив, що під час кримінального провадження йому радили звернутися до МТСБУ, однак він ні в суді, ні в позасудовому порядку цього не зробив. Активних дій, спрямованих на отримання відшкодування з МТСБУ, позивач не вживав, а тому втратив право на отримання виплат.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 08 вересня 2020 року близько 16 год 18 хв у світлу пору доби водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись навпроти будинку № 14 по вулиці Симона Петлюри зі сторони вулиці Соборної у напрямку проспекту Миру в м.Рівне, в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3 та пункту 18.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на ОСОБА_1 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво по ходу руху автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2023 року у справі № 569/10790/21, яка набрала законної сили 19 лютого 2024 року, кримінальне провадження № 0004487 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми лівого колінного суглобу у вигляді субкортикального перелому метаепіфізу медіального виростка лівої стегнової кістки з пошкодженням зв`язково-капсульного апарату лівого колінного суглобу з наявністю крововиливу на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу з поширенням на верхню третину лівої гомілки та забою лівого колінного суглобу; садна на долонній поверхні правої кисті, крововиливів на правому передпліччі, на правому стегні, які в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я, що підтверджується наявним в матеріалах оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи № 569/10790/21 висновком судово-медичної експертизи № 703 від 08 жовтня 2020 року.

З амбулаторної картки ОСОБА_1 встановлено, що 10 вересня 2020 року позивач звернувся до травматолога КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради ОСОБА_6 зі скаргами на періодичні болі в області ПКВХ та лівого колінного суглоба. Травматолог рекомендував МРТ ПКВХ, МРТ лівого колінного суглоба та видав позивачу направлення на дослідження.

За проведене дослідження МРТ попереково-крижового відділу хребта, МРТ суглоба (колінного, плечого, гомілково-стопного) та друк знімків на плівці позивач сплатив загальну суму 2280 грн, що підтверджується замовленням № Рів- від 14 вересня 2020 року та фіскальними чеками від 14 вересня 2020 року.

Відповідно до довідки лікуючого лікаря ОСОБА_6 , виданої 16 вересня 2020 року, позивачу встановлений діагноз: пошкодження зв`язково-капсульного апарату лівого колінного суглоба; закритий перелом дистального метафазу лівої стегнової кістки; остеохондроз ПКВХ, протрузії міжхребцевих дисків, корінцевий синдром зліва.

Згідно з консультативним заключенням лікаря ТОВ «Медичний центр «Ендоклінік» ОСОБА_7 від 16 вересня 2020 року, позивачу встановлений діагноз: травматична контузія медіального відростка стегнової кістки лівого колінного суглоба, перелом кортикальної пластинки медіального відростка, травматичне пошкодження медіального меніска та рекомендовано КТ лівого колінного суглоба, артроскопія лівого колінного суглоба.

16 вересня 2020 року лікар ОСОБА_7 направив ОСОБА_1 на комп`ютерну томографію лівого колінного суглоба, яка виконана Діагностичним центром ТОВ «МДЦ Експерт» та оплачена позивачем 18 вересня 2020 року в сумі 950 грн, що підтверджується актом надання послуг RVMДЦ103892 від 18 вересня 2020 року та фіскальним чеком від 18 вересня 2020 року.

Відповідно до консультативного заключення лікаря ОСОБА_7 від 01 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 встановлений діагноз: субкортикальний перелом метафазу медіального відростка лівої стегнової кітки; пошкодження медіального меніска лівого колінного суглоба, забій правої кисті, забійна гематома в/з правого стегна та рекомендовано артроскопію лівого колінного суглоба, обмеження навантажень 4-6 тижнів, гепаринові мазь на область гематоми.

За консультації лікаря ОСОБА_7 16 вересня 2020 року та 01 жовтня 2020 року позивач сплатив загальну суму 800 грн, що підтверджується фіскальними чеками № 0001 від 16 вересня 2020 року та № 001 від 01 жовтня 2020 року.

За направленням КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради від 08 червня 2023 року позивачу проведено УЗД/сонографія м`яких тканин зовнішньої поверхні в/з правого стегна. Вартість обстеження в сумі 300 грн сплачена позивачем 08 червня 2023 року, що підтверджується фіскальним чеком № 000003014 від 08 червня 2023 року.

Витрати позивача на придбання медичних препаратів гепаринові мазь та кетонал дуо на загальну суму 368,20 грн підтверджуються фіскальними чеками № 4465 від 09 вересня 2020 року, № 000002247 від 01 жовтня 2020 року та № 27795 від 10 червня 2023 року.

Відповідно до довідки ТОВ «Медичний центр «Ендоклінік» № 51/01-23 від 05 травня 2023 року, ОСОБА_1 потребує оперативного втручання в об`ємі: артроскопія лівого колінного суглоба. Вартість передопераційного пакету аналізів, оперативного втручання та перебування в стаціонарі становить 22400 грн.

Згідно з довідкою ТОВ «Медичний центр лікаря Тарасюка» від 12 лютого 2024 року, ОСОБА_1 показано проведення оперативного (хірургічного) втручання - артроскопія лівого колінного суглоба. Вартість оперативного втручання та перебування в стаціонарі становить 23700 грн.

Наказом Рівненського державного гуманітарного університету № 203-04-01 від 28 вересня 2020 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду доцента фізики, астрономії та методики викладання з 29 вересня 2020 року за строковим трудовим договором на 2020/2021 навчальний рік, частка ставки по посаді на 2020/2021 н.р. - 05 ставки.

Наказом Рівненського державного гуманітарного університету № 254-04-01 від 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 переведений згідно поданої заяви на 0,75 ставки доцента кафедри з 12 листопада 2020 року на термін укладеного строкового трудового договору.

З довідки Рівненського державного гуманітарного університету № 01-12/15 від 07 березня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 працює в Рівненському державному гуманітарному університеті на посаді доцента кафедри фізики, астрономії та методики викладання за строковим трудовим договором на 5 років з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2026 року. У 2021/2022, 2022/2023 та 2023/2024 навчальних роках частка ставки на посаді ОСОБА_1 1,0 (повна ставка). Згідно попереднього трудового договору на 5 років з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 працював в РДГУ на посаді 1,0 ставки доцента. У 2020/2021 навчальному році строковий трудовий договір з ОСОБА_1 планувалося укласти на 1,0 ставки доцента, проте ОСОБА_1 , посилаючись на незадовільний стан здоров`я через травми, отримані 08 вересня 2020 року у ДТП, від 1,0 ставки відмовився, погодившись на 0,5 ставки доцента у 2020/2021 н.р. Згодом ОСОБА_1 виявив бажання працювати на 0,75 ставки та з 12 листопада 2020 року був переведений на 0,75 ставки доцента до завершення навчального року (по 31 серпня 2021 року).

Відповідно до довідки Рівненського державного гуманітарного університету № 156-06-56 від 09 вересня 2021 року, дохід ОСОБА_1 (з 29 вересня 2020 року) за період вересень 2020 року - серпень 2021 року становить 130933,94 грн, дохід з розрахунку ставки доцента (з 08 вересня 2020 року) за період вересень 2020 року - серпень 2021 року становив би 191531,99 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 - водія транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП не була застрахована.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За нормами ч.1 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За положеннями ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Позивач просить стягнути завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду з винуватця ДТП ОСОБА_2 та з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) як страховика, оскільки шкоди завдано транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до ст.1194 ЦК України, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

За нормами ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин), об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами п.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння, серед іншого, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально (п.311.1 ст.331 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За приписами п.35-1 ст.35 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18066/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу було спричинено матеріальної та моральної шкоди, сталася 08 вересня 2020 року. З позовом до МТСБУ позивач звернувся до суду 16 серпня 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку на подання заяви про страхове відшкодування.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінальної справ № 569/10790/21 встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні позивач пред`явив лише до винуватця ДТП ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач підтвердив, що не звертався із заявою про страхове відшкодування до МТСБУ, хоча і прокурор, і захисник радили це зробити. Про наявність об`єктивних перешкод у зверненні впродовж трьох років до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування чи з позовною заявою до суду позивач не повідомив і у справі відсутні докази, що позивач з моменту настання страхового випадку не мав можливості звернутися до МТСБУ з такою заявою.

Доводи позивача, що позовна давність з моменту ДТП за обставинами справи не сплила, оскільки ним у кримінальному провадженні був пред`явлений цивільний позов до обвинуваченого, який суд залишив без розгляду, а отже, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням не зараховується до позовної давності, МТСБУ є належним відповідачем у справі, так як цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, перебіг позовної давності зупинений на строк дії воєнного стану в Україні, не заслуговують на увагу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 зазначено, що право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Враховуючи, що позивач звернувся до страховика (МТСБУ) за відшкодуванням шкоди поза межами трирічного строку, не довів, що ним здійснені заходи для отримання відшкодування за рахунок страховика, та не обґрунтував поважності причин пропуску встановленого трирічного строку, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, належить відмовити.

Оскільки у відповідача МТСБУ не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування позивачу за завдану в результаті ДТП майнову та моральну шкоду, позивач вправі пред`явити вимогу про відшкодування шкоди до винної особи - відповідача ОСОБА_2 .

За положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Отже, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено ухвалу суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, ця ухвала обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, наявність вини ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 вересня 2020 року, встановлена і не підлягає доказуванню.

Доводи відповідача про неправильне застосування вихідних даних при проведенні інженерно-транспортної експертизи під час розслідування кримінального провадження, порушення позивачем Правил дорожнього руху, щодо сумнівів у наявності в позивача вказаних у висновку судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень суд до уваги не бере, оскільки обставини дорожньо-транспортної пригоди, особу винуватця та спричинені ДТП тілесні ушкодження потерпілому встановлені у кримінальній справі № 569/10790/21. Відповідач, заперечуючи ці обставини, в межах розгляду кримінальної справи мав можливість доводити свою невинуватість та не погоджуватися на закриття кримінального провадження внаслідок спливу строків давності, однак цього не зробив.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.

В період з 08 вересня 2020 року до 01 жовтня 2020 року позивач з метою встановлення діагнозу та отримання відповідного лікування отримував консультації лікарів, проходив обстеження та придбавав медичні препарати. Здійснені позивачем у цей період витрати (950 грн за КТ колінного суглоба, 1200 грн за МРТ колінного суглоба, загальна сума 800 грн за консультації лікарів, загальна сума 183,30 грн за медичний препарат «Гепаринова мазь», 184,90 грн за медичний препарат «Кетонал Дуо»), а також витрати на сонографію м`яких тканин (гематоми в/з правого стегна) вартістю 300 грн зумовлені отриманням внаслідок неправомірних дій відповідача тілесних ушкоджень та підлягають відшкодуванню відповідачем, як особою, яка завдала шкоди.

Разом з тим, необхідність призначення зазначених у фіскальному чеку № від 21 вересня 2020 року медичних препаратів на загальну суму 350,80 грн лікарем документально не підтверджена. Вартість дослідження (МРТ) попереково-крижового відділу хребта у сумі 1080 грн відшкодуванню не підлягає, оскільки докази пошкодження в результаті ДТП попереково-крижового відділу хребта позивача чи наявності причинно-наслідкового зв`язку між отриманими травмами та захворюваннями (остеохондроз) хребта у справі відсутні. Витрати за медичну послугу в сумі 300 грн (фіскальний чек № 000008286 від 05 травня 2023 року), за МРТ колінного суглоба в сумі 2000 грн (фіскальний чек № 0019333 від 28 квітня 2023 року) відшкодуванню також не підлягають, оскільки діагноз «субкортикальний перелом метафазу медіального відростка лівої стегнової кітки» та необхідність артроскопії лівого колінного суглоба встановлені позивачу ще у жовтні 2020 року, а тому потреба у повторному дослідженні необґрунтована.

Необхідність проведення позивачу оперативного (хірургічного) втручання (артроскопії лівого колінного суглоба) хоча і підтверджується довідками медичних закладів, однак фактично таке оперативне втручання позивачу проведене не було і останній шкоди у розмірі вартості операції в сумі 23700 грн не поніс, а тому відсутні підстави для її відшкодування. При цьому, позивач у разі проведення йому оперативного втручання та понесення відповідних витрат має право на відшкодування їх винуватцем ДТП.

Отже, підтвердженими та обгрунтованими є витрати позивача на діагностику (обстеження і консультації лікарів) та лікування на загальну суму 3618,20 грн, а тому позов в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити частково.

Щодо відшкодування збитків у формі упущеної вигоди суд зазначає таке.

Тимчасової непрацездатністю є такий стан організму, при якому гостре захворювання, загострення хронічного захворювання або травма не дають хворому можливості тимчасово займатися трудовою професійною діяльністю. При повній непрацездатності внаслідок захворювання людина не може виконувати жодної роботи та потребує спеціального лікувального режиму. При частковій непрацездатності людина може виконувати ту ж саму чи іншу роботу не в повному обсязі чи в інших умовах.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доводи позивача про неможливість через отримані травми повноцінно працювати на повну ставку на посаді доцента Рівненського державного гуманітарного університету доказами не підтверджені, оскільки медичний висновок про тимчасову (повну або часткову) непрацездатність позивача внаслідок отриманих у ДТП тілесних ушкоджень у справі відсутній.

На момент дорожньо-транспортної пригоди (08 вересня 2020 року) позивач не перебував у трудових відносинах з Рівненським державним гуманітарним університетом. Зі слів позивача, між ним та адміністрацією РДГУ в той час велися перемовини про умови продовження трудових відносин. Укладення контракту та 0,5 ставки доцента, а не на ставку, було волевиявленням власне позивача і докази, що такий контракт не міг бути укладений 29 вересня 2020 року на 1,0 ставки доцента, у справі відсутні. Крім того, дохід з розрахунку ставки доцента, вказаний у довідці РДГУ від 09 вересня 2021 року, нарахований позивачу з 08 вересня 2020 року. Разом з тим доказів, що трудовий договір між РДГУ та позивачем мав бути підписаний саме 08 вересня 2020 року позивач суду не надав.

Враховуючи відсутність доказів, що отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження перешкодили позивачу укласти з Рівненським державним гуманітарним університетом трудовий договір на повну ставку по посаді доцента кафедри фізики, астрономії та методики викладання, підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди у формі упущеної вигоди в сумі 60598 грн відсутні.

У справі встановлено протиправність дій відповідача ОСОБА_2 , в результаті яких позивач отримав тілесні ушкодження, а отже, зазнав фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що, відповідно до положень ст.23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи характер вчиненого відповідачем ОСОБА_2 правопорушення, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих позивачем внаслідок ДТП, підтверджену медичними документами необхідність оперативного втручання, що свідчить про неповне відновлення стану опорно-рухового апарату позивача, а також беручи до уваги вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди належить задовольнити частково.

За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 121,12 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).

За приписами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України суд відмовляє, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача МТСБУ витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн, розмір яких підтверджений належним чином.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3618 (три тисячі шістсот вісімнадцять) грн 20 коп та моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121 (сто двадцять одну) грн 12 коп у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 2000 (дві тисячі) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02653, м.Київ, Русанівський бульвар, буд.8; .

Повне судове рішення складене 14 лютого 2025 року.

Суддя