Справа № 461/5/25
Провадження № 2-з/461/4/25
УХВАЛА

12.02.2025 року суддя Галицького районного суду м.Львова Мироненко Л.Д., розглянувши заяву представника позивача Сторонського Івана Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова із позовом про поділ спільного майна подружжя, у якому просить:

1)визнати за ним у порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частини квартири загальною площею 48.6 (кв.м) та житловою площею 17.1 (кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 . Право спільної сумісної власності припинити;

2)визнати за ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частини квартири загальною площею 111.2 (кв.м) та житловою площею 52.7 (кв.м/) за адресою: АДРЕСА_2 . Право спільної сумісної власності припинити;

3)визнати за ним у порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки AUDI, моделі A4, 2024 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 06.01.2025 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

11.02.2025 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, у якій останній просить накласти арешт на автомобіль марки AUDI, моделі А4, 2024 року випуску, який є спільною власністю подружжя та зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 .

В заяві посилається на те, що за час перебування у шлюбі ним разом з відповідачем було придбано вищезазначений автомобіль., однак такий на даний час перебуває у повному розпорядженні ОСОБА_2 . Вказує, що позивач на початку лютого 2025 року ОСОБА_1 від спільних знайомих із ОСОБА_2 почув, що вказаний автомобіль нею продається та вже приїжджали покупці на його огляд для покупки. Окрім того, ним 11.02.2025 року на веб сайті AUTO.RIA виявлено оголошення відповідача про продаж спільного автомобіля.

З урахуванням вищевикладеного вважав, що існує вірогідність відчуження спірного майна, що може призвести до неможливості відновлення прав позивача та суттєво утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що дійсно на веб сайті AUTO.RIA за посиланням https://auto.ria.com/uk/auto_audi_a4_37838666.html) міститься оголошення про продаж автомобіля марки AUDI, моделі А4, 2024 року випуску. На цій сторінці міститься фото автомобіля з його номерними знаками НОМЕР_3 . Продавцем автомобіля зазначено ОСОБА_4 , телефон НОМЕР_4 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявник надав належне та переконливе обґрунтування існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди права позивача, яка полягає в можливості відчуження майна до ухвалення рішення у даній справі, що спровокує необхідність докладання значних зусиль та витрат часу для захисту прав, свобод та інтересів у майбутньому.

При цьому суд вважає, що вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та застосування такого виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки не порушує прав відповідача на володіння та користування майном.Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і за результатами вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Таким чином, враховуючи викладене вище, характер спору, що виник, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть привести до утруднення виконання рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову ,- задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки AUDI, моделі А4, 2024 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) з позбавленням права на його розпорядження.

Повний текст ухвали виготовлено 17 лютого 2025 року.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду безпосередньо або через Галицький районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Д. Мироненко