Справа №752/86/24
Провадження №2/752/2929/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з метою отримання кредиту відповідач звернулася до фінансової установи ТОВ «Авентус Україна» та між ними 07.02.2022 був укладений електронний договір №5503320 на умовах фінансового кредиту.

Сума кредиту становила 22000 грн., строк повернення 02.02.2023.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за укладеним договором виконало та надало відповідачу кошти шляхом зарахування на його кредитну карту № НОМЕР_1 .

З 01.05.2022 по 24.06.2022 нарахування було здійснено за стандартною процентною ставкою.

Відповідач оплату за кредитним договором не здійснювала.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №19.06/23-Ф, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за договором №5503320 від 07.02.2022.

Станом на 22.12.2023 заборгованість відповідача становить 22000 грн. по тілу кредиту та 85371 грн. сума процентів за користування кредитом, що загалом становить 107371 грн.

Позивач поніс судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2147,20 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

15.03.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначення її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

07.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №5503320, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.

Відповідно до пп. 1.3.,1.4., 1.5.1. вищезазначеного кредиту сума кредиту складає 22000 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день.

Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 9.11. кредитного договору всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до паспорту кредиту споживчого кредиту ТОВ «Авентус Україна» надало кредит у сумі 22000 грн., перерахованих у безготівковій формі на картковий рахунок, без забезпечення у вигляді застави, з процентною ставкою 1,99% в день (726,35% річних) зі строком дії 360 днів відповідачу, який зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним.

Згідно з листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 22.06.2023 №2868 ТОВ «Авентус Україна» 07.02.2022 перерахувало 22000 грн на картку № НОМЕР_2 .

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу №19.06/23-Ф, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3087, після чого з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 ТОВ «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5503320, заборгованість за основною сумою кредиту 22000 грн та заборгованість за відсотками 59103 грн.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляд із накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).

Так, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Судом встановлено, що 07.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №5503320, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 22000 грн., строком кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно з яким клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

Станом на час пред`явлення позову заборгованість відповідача складала 22000 грн. - тіло кредиту, 59103 грн. - нараховані проценти ТОВ «Авентус Україна», 26268 грн. - нараховані ТОВ «Фінтраст Україна» проценти за 60 календарних днів, що разом склало 107371 грн.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 1.1. договору факторингу за ним позивач (фактор) зобов`язувався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первинному кредитору.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п.1.2 договору факторингу перехід від ТОВ «Авентус Україна» до позивача вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Між тим, в договорі факторингу визначено перелік термінології, що використовуються в ньому.

З огляду на відповідні терміни заборгованість це грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, що містяться у реєстрі боржників, які належать до сплати клієнту боржниками у зв`язку з наданими кредитами. До заборгованості включається сума основного зобов`язання (повернення кредиту), плата за кредитом (плата за процентною ставкою), відповідальність за порушення грошових зобов`язань та інші платежі згідно кредитних договорів.

Разом з тим, право вимоги - це права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів.

Тобто в розумінні договору факторингу позивач отримав право грошової вимоги до боржника саме в розмірі, який чітко визначений у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників (додатку №1 до договору факторингу) первинний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача за сумою заборгованості в розмірі 81103 гривень, з яких 22000 грн. - за тілом кредиту та 59103 грн. - за відсотками.

Позивач зазначив, що первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 25.06.2022 по 06.11.2022 за ставкою 1,99% у розмірі 59103 грн.

Надалі, позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів з 07.11.2022 по 05.01.2023 в межах строку договору у розмірі 26268 грн.

Позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за процентами, які нараховані первісним кредитором у розмірі 59103 грн. та проценти, які нараховані позивчем у розмірі 26268 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу, що нарахування відсотків у розмірі 26268 грн, здійснених позивачем, є неправомірними, оскільки такі нарахуванням можуть бути нараховані фактором виключно після отримання права вимоги за зобов`язанням.

Посилання позивача на те, що такі нарахування здійснено у межах строку дії договору є помилковими, адже строк дії договору закінчився 02.02.2023, а право вимоги за цим кредитним договором перейшло до позивача 19.06.2023.

Отже, до ТОВ «Фінтраст Україна» перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а саме у розмірі 81103 гривень, з яких 22000 грн. - за тілом кредиту та 59103 грн. - за відсотками, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача, нарахованих ним процентів у період з 07.11.2022 по 05.01.2023, тобто до моменту набуття права вимоги (19.06.2023) є неправомірними.

Судом встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за укладеним договором виконав, на відміну від позичальника, який своєчасно до встановленого графіку не повернув грошові кошти в строк та розмірі, визначених умовами кредитних договорів, тобто не виконував свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості.

За таких обставин, суд з вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №5503320 від 07.02.2022, розмір якої становить 81103 грн., з якої 59103 грн. - проценти за користування кредитом та 22000 грн. - тіло кредиту, тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (75,53% ) в сумі 1621,78 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково.

Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000 грн. суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані підтверджуючи документи.

За таких обставин та беручи до уваги положення п. 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 7553 грн, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 9174,78 грн. (1621,78 грн. + 7553 грн.= 9174,78 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №5503320 від 07.02.2022 у розмірі 81103 (вісімдесят одна тисяча сто три) грн., з яких 22000 (двадцять дві тисячі) грн. - тіло кредиту, 59103 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто три) грн.- відсотки за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна судові витрати у розмірі 9174 (дев`ять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 78 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. вул. Загородня, б. 15, оф. 118/2; .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення складене 21.02.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова