Провадження № 2/643/772/25
20.02.2025 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в особі представника адвоката Головченко Еліс Анатоліївни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач ОСОБА_3 в особі представника адвоката Головченко Е.А. звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з моменту звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилалася, що 25 червня 2010 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 розірвано. Зазначила, що у шлюбі у них з відповідачем народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилалася, що батько дитини відповідач ОСОБА_2 є громадянином російської федерації, місця проживання в Україні ніколи не мав, постійно проживав і продовжує проживати на території рф. Зазначила, що з самого народження їх з відповідачем дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Як про це зазначила позивачка, відповідач участі у вихованні дочки не приймав та не приймає. Зазначила, що обсяг потреб дитини зростає з кожним днем, позаяк з віком з`являються нові інтереси, необхідним є постійне безперервне навчання, опанування нових знань, розширення кругозору. Посилалася, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, на його утриманні не перебувають непрацездатні особи, інших дітей він не має. З огляду на викладене, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Аргументи учасників справи
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило.
Рух справи
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 29 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 залишив без руху, надав позивачу строк - 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 08 листопада 2024 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, від представника позивача адвоката Головченко Е.А. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. У поданій заяві представником позивача зазначено, що позивач та її представник позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив.
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
25 червня 2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин російської федерації, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уклали шлюб, про що Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зроблено актовий запис за №441, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 25 червня 2010 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_7 » (а.с. 15).
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2022 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 червня 2010 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №441, розірвано (а.с. 24-25).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , про що Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції складено актовий запис №856, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 2010 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 07.10.2024 №12-0, наданої Департаментом реєстрації Харківської міської ради на адвокатський запит ОСОБА_8 від 08.10.2024 №2753/0/50-24, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 07.10.2024. Крім того, надано інформацію з картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, а саме з «поквартирної карточки (форма Б)», згідно з якою за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - з 01.02.2005, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 10.10.2010. Поінформовано, що «карточка прописки» (форми А) на « ОСОБА_6 » за адресою: АДРЕСА_1 , до Департаменту реєстрації Харківської міської ради передана, у графі 11 «Діти до 16-літнього віку (прізвище, ім`я, по батькові, рік народження)» містяться відомості « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 11-12).

Відповідач ОСОБА_2 є громадянином російської федерації, що підтверджується копією паспорта громадянина рф № НОМЕР_2 , виданого 17.07.2008, та копією свідоцтва про взяття на облік фізичної особи в податковому органі на території російської федерації (а.с. 13-14).

Обставина того, що неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 не оспорюється відповідачем у справі.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Правилами п. 1, 3 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом щодо, окрім іншого, визначення застосовуваного права та підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

У відповідності до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, що виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.

Крім того, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

Положеннями ст. 150 СК України унормовано обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За правилами ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналогічна норма закріплена в положеннях п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

З наведених вимог законодавства убачається, що аліменти на утримання однієї дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, є мінімальним гарантованим розміром аліментів.

Як установлено судом, неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Жодних підтверджень того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали справи не містять.

З огляду на те, що вимогами сімейного законодавства унормовано, що дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків, суд вважає за необхідне покласти на відповідача зобов`язання зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у вказаному вище розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 24 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , поданий в особі представника адвоката Головченко Еліс Анатоліївни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 жовтня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено і підписано 20 лютого 2025 року.

Суддя : Я.Ю. Семенова