Справа № 644/5247/24
Провадження № 2-п/638/38/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Кассіч Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні суду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Відповідач звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 05.12.2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою заявою обґрунтовує тим, що про вказане рішення йому не було відоме, він не отримував жодного повідомлення про подання позову та розгляд справи, у період розгляду справи перебував за межами м.Харкова, після 03.07.2024 ним неодноразово здійснювалися платежі на погашення заборгованості, проте позивач не уточнив позовні вимоги, сума заборгованості за кредитним договором є значною меншою за встановлену у судовому рішенні та складає 212926,57 на день подання заяви.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення, дійшов наступних висновків.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.12.2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задоволено; ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 222095 грн 57 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2665 грн 15 коп.

Відповідно до ч.2,3 ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення подано 26.12.2024, тобто протягом строків визначених ст.284 ЦПК України.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру від 03.07.2024 місце проживання ОСОБА_1 з 20.08.2020 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , зазначені відомості також відповідають даним Реєстру територіальної громади м.Харкова.

Згідно зворотнього поштового рекомендованого повідомлення за адресою: АДРЕСА_2 (адреса зазначена в заяві про приєднання до умов та правил надання послуг, яка підписана відповідачем 23.11.2020) копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримано ОСОБА_1 особисто 07.08.2024.

Таким чином, доводи відповідача про не отриманням ним позовної заяви з додатками та необізнаність про розгляд справи, спростовуються матеріалами справи.

За адресою реєстрації свого місця проживання відповідач поштову кореспонденцію не отримував, про що свідчать судові повістки, які повернулись до суду не вручені з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною».

Відповідно до п.2 ч.7 статті 128 ЦПК України, повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, довідка поштового відправлення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, крім того Верховний Суд виснуває, що зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Таким чином, відповідача у встановленому законом порядку було повідомлено про розгляд справи, перебування або проживання в іншому місці на час розгляду справи не доведено, на підтвердження цієї обставини суду не надано жодного доказу (копії квитків, довідки ВПО тощо), а відтак відповідача, на час розгляду справи, повідомлено за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Щодо доводів заяви по суті, суд зазначає наступне.

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення не оспорює факт користування кредитними коштами, не погоджуючись лише з визначеним судом розміром заборгованості, оскільки після подання позову, але до ухвалення рішення вносив грошові кошти на рахунок.

Згідно доданої до заяви про перегляд рішення виписки по картці ОСОБА_1 за період з 01.11.2024 по 01.12.2024 останнім вносились грошові кошти на картковий рахунок.

Разом з тим, відповідач достеменно знаючи про розгляд справи у суді, не повідомив суд про здійснення оплати за наявною заборгованістю.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За положенням ч.1,5,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 3 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Всупереч вищевикладеному, відповідачем до суду не подавалися докази часткової сплати наявної заборгованості під час розгляду справи судом та не доведено підстав неможливості своєчасно подати відповідні докази.

При цьому, питання про зменшення розміру заборгованості (шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає частково тощо) може бути розглянуто судом під час примусового виконання рішення.

Частиною 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з?явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом не встановлено наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та про розгляд справи відповідач повідомлений вчасно та належним чином.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Желтяков проти України від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В.Невеніцин