Справа № 127/3979/16-ц
Провадження 2-п/127/74/24
У Х В А Л А

17 лютого 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.,

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 13.05.2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

16.12.2024 року судом зареєстровано заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2016 року № 127/3979/16-ц в цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву мотивовано тим, що вказаним судовим рішенням позов було задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 10.03.2006 року №VІН0АU07730428, станом на 03.02.2016 року, в сумі 152 135,65 грн., а також судові витрати в сумі 2 282, 03 коп.

В даний час ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Про наявність рішення дізнався після надходження постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження за місцем служби та накладення арешту на картковий рахунок, на який надходить грошове забезпечення.

03.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою з метою ознайомлення з матеріалами справи через систему «Електронний суд».

03.12.2024 року до його електронного кабінету надійшли матеріали справи для ознайомлення.

Заявник наголосив, що заочне рішення суду він раніше не отримував. Про розгляд даної справи йому відомо не було, тому він був позбавлений можливості з`являтись в судові засідання, висловити заперечення проти позову та захистити свої права.

Після ознайомлення з матеріалами даної справи, ОСОБА_1 вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню.

Кредитні кошти за договором від 10.03.2006 року були надані йому на строк до 08.03.2011 року включно. Виконання зобов`язання забезпечувалось заставою автомобіля ЗАЗ 110307. В 2009 році банк звернув стягнення на предмет застави, однак, в розрахунку про це не зазначив. Тому вважає суму заборгованості, що стягнута з нього на підставі заочного рішення, завищеною. Представник банку не повідомив, чи був реалізований автомобіль, за яку суму.

Крім того, вважає, що після звернення стягнення на автомобіль в 2009 році почався строк перебігу позовної давності і банк з того часу не повинен був нараховувати відсотки, передбачені договором. Крім того, банк звернувся до суду з позовом 01.03.2016 року, з пропущенням строку позовної давності.

ОСОБА_1 просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2016 року № 127/3979/16-ц, скасувати його та призначити справу до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного рішення підтримав. Суду пояснив, що він брав в кредит в розмірі 16 000 грн., повернув 11 000 грн., крім того, на погашення кредиту передав предмет застави автомобіль. Вважав, що кредит повністю погашений. Про наявність в суді даної справи та про заочне рішення він не знав, до відділу ДВС його не викликали.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України неявка осіб не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Судом встановлено, що 01.03.2016 року було зареєстровано позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 152 135, 65 грн. за кредитним договором від 10.03.2006 року №VІН0АU07730428.

Згідно відомостей, наданих 10.03.2016 року адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України у Вінницькій області, ОСОБА_1 з 04.02.2015 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16.03.2016 року було відкрито провадження у даній справі. Судові засідання призначались на 14.04.2016 року на 14.00 год., на 13.05.2025 року на 09.30 год. з викликом осіб, які беруть участь у справі. Відповідачеві було запропоновано подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Про день та час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 повідомлявся за адресою реєстрації проживання та за адресою, вказаною в позовній заяві (за якою був зареєстрований станом на день укладення кредитного договору).

Конверти із повістками про виклик відповідача за вказаними адресами повернуті суду з відміткою листоноші: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 21, 22, 36, 37).

Своїм правом подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються відповідач не скористався, в судові засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Отже, суд вжив усіх передбачених процесуальним законом заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом.

Оскільки відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, в судові засідання повторно не з`явився, суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2016 року в цивільній справі № 127/3979/16-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 10.03.2006 року №VІН0АU07730428, станом на 03.02.2016 року, в сумі 152 135,65 грн., а також судові витрати в сумі 2 282, 03 коп.

З матеріалів справи, зокрема, вбачається, що відповідно до укладеного 10.03.2006 року кредитного договору №VІН0АU07730428 ОСОБА_1 отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 31487,65 грн. на наступні цілі: купівля автомобіля в сумі 24 357,00 грн., на сплату страхових платежів 7 130,65 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця, період сплати з «15» по «20» число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 630,83 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Сторони домовились, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 3,18% на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п. 3.2). При порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки (п.4.1).

Сторони, зокрема, домовились, що даний кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п.5.1).

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, наддавши ОСОБА_1 кошти, який, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув, що стало підставою для звернення до суду з позовом та ухвалення судом заочного рішення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не бувоспорений відповідачем, заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором від 10.03.2006 року №VІН0АU07730428 станом на 03.02.2016 року становила 152 135,65 грн. Дана сума складалась з: заборгованості за кредитом 20 710,83 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 23 841,03 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 1120,33 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Станом на день розгляду справи судом заборгованість за кредитним договором не погашена не була.

Супровідним листом від 20.05.2016 року копію заочного рішення було направлено до відома відповідачеві за адресою його реєстрації АДРЕСА_1 .

Судове рішення набрало чинності, на підставі заяви представника банку було виписано та видано виконавчі листи у даній справі.

03.12.2024 року судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про внесення його відомостей до системи «Електронний суд» та забезпечення можливості ознайомитись з матеріалами даної справи.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Думанською А.Л. 22.11.2024 року було відкрито виконавче провадження № 76627785 на підставі виконавчого листа № 127/3979/16-ц, виданого 06.09.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області. Згідно заяви стягувача залишок заборгованості становить 48 945, 05 грн.

Отже, відповідачем рішення суду від 13.05.2016 року про стягнення заборгованості виконано частково, суми, які були внесені на погашення боргу, відображені у розрахунку заборгованості (а.с. 4-5).

Інших доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи ОСОБА_1 суду не надав.

Крім того, вирішуючи питання про перегляд заочного рішення, суд враховує принцип правової визначеності, який застосовується Європейським судом з прав людини при вирішенні звернень відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та підлягає застосуванню судами України відповідно до статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовими принципами, які мають скеровувати тлумачення статті 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Європейський суд з прав людини у справі "Христов проти України" (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних Держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії"). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року у справі "Трегубенко проти України" (заява № 61333/00).

Рішенням суду від 13.05.2016 року було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 152 135,65 грн., станом на 22.11.2024 року (відкриття виконавчого провадження) залишок заборгованості становить 48 945,05 грн., що свідчить про часткове погашення боргу відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 13.05.2016 року в цивільній справі № 127/3979/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 285-288 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 13.05.2016 року у справі № 127/3979/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя: