Справа № 643/2218/25
Провадження № 2-н/643/437/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Замікула Б.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Герасимчук О.О., із використанням підсистеми «Електронний суд» звернулась до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Перевіривши подану заяву, суддя встановив її невідповідність вимогам ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу, серед іншого, повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Як визначено ч. 5 ст. 183 СК України, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина.

Представник заявниці, із посиланням на копії документів, зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі проживає разом із заявницею у Данії за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні матері.

Проте копії наданих до заяви документів не можуть вважатися допустимим доказом проживання заявниці разом зі своєю малолітньою дитиною, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Допустимим й достатнім доказом підтвердження місця проживання заявниці та її дитини на території іншої країни може вважатися актуальна довідка, видана уповноваженими органами у встановленій формі, яка має пройти легалізацію (проставлення апостиля), якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Однак заявниця не надала до суду належних доказів (тимчасова реєстрація, набуття соціального статусу, перебування на консульському обліку у закордонній дипломатичній установі України, копії паспортів громадянина України для виїзду за кордон, тощо), які б свідчили про те, що вона разом із сином проживає за межами України.

Надані копії документів не можна ідентифікувати як офіційний документ, виданий компетентним органом Королівства Данія, що підтверджує факт перебування заявника разом із дитиною за кордоном, оскільки в них не зазначено: яким органом видано ці документи, а також строк їх дії.

Водночас суддя зауважує, що відповідно до абз. 13 п. 2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (далі - Правила), виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків […] здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону.

Згідно з абз. 15 п. 2-3 Правил після прибуття дітей, зазначених в абзацах першому, шостому, дванадцятому та тринадцятому цього пункту, до держави остаточного перебування особи, що супроводжують дітей, зобов`язані протягом семи робочих днів звернутися до закордонної дипломатичної установи України в державі перебування для постановки їх на тимчасовий консульський облік.

У свою чергу, порядок постановки на тимчасовий консульський облік врегульовано Порядком ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2020 № 85 (далі - Порядок)

Відповідно до п. 6 цього Порядку про перебування на консульському обліку та зняття з консульського обліку закордонними дипломатичними установами України видаються довідки за формою згідно з додатками 1 та 2.

Таким чином, заявниця разом зі своєю дитиною була зобов`язана звернутись до закордонної дипломатичної установи України в Королівстві Данія для постановки себе та своєї дитини на тимчасовий консульський облік.

З урахуванням наведених вимог законодавства, саме довідка дипломатичної установи України в Королівстві Данія про перебування заявниці та її сина на тимчасовому консульському обліку може беззаперечно підтверджувати їхнє спільне проживання за кордоном.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відтак, суддя доходить висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав невідповідності поданої заяви вимогам ст. 163 ЦПК України.

Керуючись ст. 163, 165 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б.С. Замікула