УХВАЛА

20 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 1423/19804/2012

провадження № 61-1451ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2023 року скаргу задоволено частково. Визнано бездіяльність Центрального відділу ДВС щодо невиконання виконавчого листа № 1423/19804/2012, виданого 12 червня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з Кредитної спілки «Флагман» на користь ОСОБА_1 68 626,00 грн, у період з 01 березня 2021 року до 02 червня 2023 року неправомірною. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2023 року в частині визначеного судом періоду неправомірної бездіяльності Центрального відділу ДВС щодо невиконання виконавчого листа № 1423/19804/2012, виданого 12 червня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва, змінено. Визнано бездіяльність Центрального ВДВС щодо невиконання виконавчого листа № 1423/19804/2012, виданого 12 червня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з Кредитної спілки «Флагман» на користь ОСОБА_1 68 626,00 грн, у період з 25 січня 2021 року до 02 червня 2023 року неправомірною. В іншій частині ухвалу залишено без змін.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.

31 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2025 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з частинами першою, другою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 фактично поставив питання про зміну змісту постанови Миколаївського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року, а доводи, які містяться у заяві про ухвалення додаткового рішення, фактично пов`язані з незгодою ОСОБА_1 з висновками апеляційного суду щодо часткового задоволення його апеляційної скарги.

ОСОБА_1 стверджує, що бездіяльність виконавця тривала з 17 серпня 2020 року по 02 червня 2023 року. І вимоги його скарги стосувалися визнання неправомірною бездіяльності виконавця саме у цей період.

Водночас, постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Бездіяльність Центрального відділу ДВС щодо невиконання виконавчого листа № 1423/19804/2012, виданого 12 червня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва, визнано неправомірною у період з 25 січня 2021 року до 02 червня 2023 року.

Встановивши вказані вище обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, встановлених статтею 270 ЦПК України, для постановлення додаткового рішення, і правомірно відмовив у задоволення заяви ОСОБА_1 .

Разом з тим, судом апеляційної інстанції роз`яснено заявнику, що у випадку незгоди з прийнятою апеляційним судом постановою від 12 грудня 2024 року заявник має право оскаржити її у касаційному порядку.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції. Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні процесуального питання не викликає розумних сумнівів.

Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги ОСОБА_1 та змісту ухвали суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2025 року, яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи, є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович