Справа № 930/1746/24
Провадження № 22-ц/801/471/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 рокуСправа № 930/1746/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 930/1746/24 за позовом Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною скаргою Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 17.12.2024, ухвалене у складі судді Науменка С. М. в приміщенні суду в м. Немирів, -

в с т а н о в и в :

2.07.2024 Райгородська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом (вх № 4123/24) до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . У березні 2022 року батько із сином переїхав до с. Юрківці із м. Києва, з того часу ОСОБА_2 жодного дня офіційно не працював, проживає у будинку покійних батьків. Помешкання потребує капітального ремонту та створення належних умов проживання для дитини, але батько не створив належних умов для проживання та виховання малолітньої дитини. В будинку, де мешкає сім`я антисанітарні умови. Будинок потребує капітального ремонту (в стінах та стелі - діри). Батько зловживає алкогольними напоями, палить. ОСОБА_2 неодноразово виявлено в стані алкогольного сп`яніння, з приводу чого батько був притягнутий до адміністративної відповідальності відповідно до статті 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей».

ОСОБА_1 , 2019 року народження, з 3.04.2023 перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Райгородської сільської ради знаходиться по причині визначеній пунктом 15 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» та п. п. 1 п.5 Порядку (постанова КМУ від 1.06.2020 N? 585), а саме ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Райгородської сільської ради, від 10.11.2023 розглянуто питання «Про виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Тоді батько, ОСОБА_2 зобов`язався створити належні умови для життя та виховання дитини. Батько дитини ОСОБА_2 ухиляється від виховання та догляду за дитиною, зловживає алкогольними напоями. Батько не піклується про дитину, не займається вихованням та розвитком сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, його поведінка негативно впливає на психіку дитини. Не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 17.12.2024 позов задоволено частково. Відібрано дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення його батьківських прав. Передано дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під опіку Служби у справах дітей Райгородської сільської ради. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви 2.07.2024, до повноліття дитини, перераховуючи кошти на особистий рахунок дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Райгородською сільською радою Гайсинського району Вінницької області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано, що залишати дитину з батьком є неможливим, так як з 10.11.2023 батько не виконав жодних обіцянок щодо створення належним умов проживання, не припинив зловживати алкогольними напоями, не звернувся за професійною допомогою, не працевлаштувався, хоча на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Райгородської сільської ради від 10.11.2023 де розглянуто питання «Про виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », йому надавався шанс все виправити, але рекомендації комісії були проігноровані; відповідач не забезпечує сина належним харчуванням, в помешканні холодно, продовжував жити за рахунок пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, на сина. Пошуками роботи не займається. З 20.05.2024 малолітній син ОСОБА_1 перебуває у КЗ «Дашківська спеціальна школа» Вінницької обласної ради, а з 1.09.2024 зарахований до Юрковецького ліцею Райгородської сільської ради до 1 класу; 4.11.2024 до органу опіки та піклування Райгородської сільської ради надійшло письмове повідомлення від старости с. Юрківці ОСОБА_4 та жительки с. Юрківці ОСОБА_5 про те, що малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазнала тілесних ушкоджень від свого батька ОСОБА_2 .

На сьогоднішній день дитина вилучена в батька та тимчасово влаштована в сім`ю ОСОБА_6 ; стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь сина в розмірі 50 % будуть з пенсії дитини, яку отримує батько, що і так у 100 % розмірі повинні використовуватись виключно на дитину, що суперечить інтересам дитини; поведінка відповідача, який не піклується про дитину, про стан його здоров`я, про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його життям, не створив дитині належних умов проживання, переклавши такі обов`язки виключно на державу та на сім`ю в якій дитина проживає тимчасово, свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, які ним з його вини не виконуються, про свідоме ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов`язків.

До апеляційної скарги позивачем додано документи :

копію рішення комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Райгородської сільської ради від 10.11.2023 № 28 , яким вирішено (1) Батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 попередити про відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків; (2) Батьку, ОСОБА_2 звернутися за професійною допомогою щодо лікування алкогольної залежності; (3) ОСОБА_2 надати термін на створення належних умов для життя та виховання дитини ОСОБА_1 строком три місяці; (4) Батьку ОСОБА_2 знайти постійне місце роботи /а. с. 73/;

копію заяви від 4.11.2024 жительки села ОСОБА_5 , яка бачила дитину ОСОБА_7 з синцями і саднами, голодною, зі слів дитини ці травми наносив йому рідний батько ОСОБА_2 , який частко знаходиться на підпитку /а. с. 74/;

копію заяви старости села Юрківці Ємсенко С. М. від 4.11.2024 у якій він повідомляє про отримання ним інформації щодо побиття батьком ОСОБА_2 малолітнього сина ОСОБА_1 /а. с. 75/;

копію рішення від 4.11.2024 № 138 Виконавчого комітету Райгородської сільської ради, яким вирішено (1) Службі у справах дітей Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області 1.1. Негайно відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 ; 1.2. Вжити заходів щодо тимчасового влаштування малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до чинного законодавства /а. с. 76/;

копію акта проведення оцінки рівня безпеки дитини /а. с. 77-80/; копію акта про негайне відібрання дитини /а. с. 81/;

копію наказу від 8.11.2024 № 01-05/48 Служби у справах дітей Райгородської сільської ради про тимчасове влаштування ОСОБА_1 у сім`ю ОСОБА_8 /а. с. 82/;

копію листа Гайсинської окружної прокуратури від 7.11.2024 № 51-281-21, згідно якого повідомлено, що за результатами розгляду заяви Гайсинською окружною прокуратурою 7.11.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України та розпочато досудове розслідування. Також надано витяг з ЄРДР по кримінальному провадженні № 0000214 /а. с. 83 зворотна сторона/;

копію виписки від 8.11.2024 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6169/2024, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі КНП «Немирівської міської лікарні» з 4.11.2024 по 8.11.2024. Діагноз основний від 4.11.2024 : J20.9 Гострий бронхіт, неуточнений Клінічний: ГРВІ. Гострий бронхіт. Зсаднена рана правої щоки. /а. с. 84/;

копію наказу від 25.11.2024 № 60-к Ситковецького ліцею Райгородської сільської ради Вінницької області про призначення на посаду ОСОБА_2 робітника з комплексного обслуговування і ремонту будівель з 24.11.2024 на період мобілізації основного працівника. /а. с. 85/;

копію наказу від 29.11.2024 №63-к Ситковецького ліцею Райгородської сільської ради Вінницької області про звільнення ОСОБА_2 із посади робітника з комплексного обслуговування і ремонту будівель з 26.11.2024 на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України /а. с. 76/.

У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 264/949/19 (провадження № 61-16692св19) зазначено, що: вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні».

Колегія суддів, ознайомившись із доданими до апеляційної скарги доказами (документами) дійшла висновку про приєднання до матеріалів справи зазначених вище доказів (документів) відповідно до частини другої, третьої статті 367 ЦПК України, враховуючи категорію справи, а також те, що ці докази (документи) мають виключне значення для правильного вирішення справи, вони стосуються інтересів малолітньої дитини та фактів, на які учасники справи посилаються, тому наявні підстави для їх прийняття задля забезпечення повного, справедливого, об`єктивного вирішення спору.

Щодо забезпечення прав відповідача на подання відзиву.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 930/1746/24 за апеляційною скаргою Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 17.12.2024. Надіслано учасникам справи копію апеляційної скарги, роз`яснено право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України (з наданням доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів заявнику) у 5-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копія ухвали від 13.01.2025 отримано відповідачем 18.01.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 383 /а. с. 95/.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо розгляду апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У судовому засіданні представник позивача Мандрик П. О. та представник третьої особи Юхневич Ю. В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачем було отримано ухвалу апеляційного суду про відкриття провадження у даній справі, про що свідчить поштове повідомлення з підписом одержувача ОСОБА_2 , а також направлення за його номером телефону електронного повідомлення про день та час розгляду справи, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для розгляду апеляційної скарги у відсутність відповідача /а. с. 95, 99/.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 11.07.2019 /а. с. 5/.

Матір дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.04.2021 /а. с. 6/.

В суді апеляційної інстанції представники позивача та третьої особи зазначили, що у ОСОБА_2 є рідний брат ОСОБА_9 , в якого є прийомна сім`я (4 дітей), який живе по сусідству, але він не готовий брати до себе Нікіту, так як не хоче конфліктів з братом. У ОСОБА_1 (дитини) є рідна сестра по маминій лінії, яка знаходиться і проживає за кордоном. Зі слів дядька хлопчика ОСОБА_9 , сестра ОСОБА_10 є інвалідом дитинства, а тому опікуватися хлопчиком не може. У органу опіки та піклування відсутній зв`язок з сестрою дитини.

Відповідно до довідки Райгородської сільської ради від 8.05.2024 № 3.02.24.179 про зареєстрованих (проживаючих без реєстрації) у житловому приміщенні осіб за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано та поживає ОСОБА_2 та його син ОСОБА_1 /а. с. 10/.

Відповідно до акта обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , затвердженого начальником служби у справах дітей Райгородської сільської ради 26.06.2024, встановлено, що житло потребує ремонту, веранда, яка слугує за кухню, знаходиться в аварійному стані. У помешканні не дотримано санітарно-гігієнічних умов. Дитина спить разом з батьком, постільна білизна брудна та потребує заміни. Дитина не має розвиваючих книжок та іграшок. Запас харчів для повноцінного раціону дитини недостатні, одяг хлопчика відповідає віку та стану /а. с. 12/.

Відповідно до довідки-характеристики від 8.05.2024 № 3.02.24.180 виконавчого комітету Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_2 за період перебування на території сільської ради проявив себе незадовільно, періодично зловживає алкоголем. За характером несамостійний, попадає під чужий вплив, безвідповідальний, але товариський, ввічливий. До виконкому сільської ради надходили усні заяви на ОСОБА_2 щодо аморального способу життя /а. с. 7/;

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 9.05.2023 по справі № 930/1067/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді попередження. ОСОБА_2 визнано винним за те, що він не виконує належним чином обов`язки по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки 13.03.2023 о 10:35 год перебував за місцем проживання з явними ознаками алкогольного сп`яніння /а. с. 18/.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 29.05.2024 по справі № 930/1355/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1700 грн. ОСОБА_2 визнано винним за те, що він належним чином не виконує обов`язки щодо догляду та виховання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки 6.05.2024 близько 13:20 год перебував за місцем проживання у присутності сина з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), у будинку антисанітарія /а. с. 19/.

Відповідно до довідки-характеристики від 17.09.2024 № 3.02.24/241 виконавчого комітету Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_2 за період перебування на території сільської ради проявив себе задовільно, періодично зловживає алкоголем. За характером несамостійний, попадає під чужий вплив, безвідповідальний, але товариський, ввічливий. До виконкому сільської ради надходили усні заяви на ОСОБА_2 про те, що він не приймає участі у вихованні неповнолітнього сина, хлопчика виховує вулиця /а. с. 33 зворотна сторона, 36/;

Відповідно до характеристики КЗ «Дашківська спеціалізована школа» від 30.05.2024 №149 щодо вихованця ОСОБА_1 за час перебування в навчальному закладі ОСОБА_10 зарекомендував себе як дитина, яка контактує з дорослими вибірково, за власним уподобанням. З ровесниками вступає в контакт частково, за вимогою. В діяльністю включається не відразу, досить обережно. Навички самообслуговування сформовані відповідно до віку. Темп діяльності на заняттях не рівномірний, працює повільно, швидко втомлюється, але доводить справу до кінця. Має стійкий прояв мовленнєвої активності. Уміє говорити на видоху чітко, виразно, в нормальному темпі та ритмі. Розрізняє предмети за кількістю та величиною. Розрізняє частини доби. Знає та називає геометричні фігури. Вміє малювати олівцем, фломастером. На заняттях потребує допомоги вихователя /а. с. 8/.

Рішенням від 10.05.2024 № 18 комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Райгородської сільської ради рекомендовано органу опіки та піклування Райгородської сільської ради визнати за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_1 /а. с. 14/.

Рішенням від 14.05.2024 № 62 Виконавчого комітету Райгородської сільської ради затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а. с. 15--17/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду даної справи відповідач змінив своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, тому відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав. Суд також зазначив, що встановленими в судовому засіданні фактами доведено наявність підстав вважати, що залишення дитини у відповідача є небезпечним для його здоров`я і морального виховання, отже існує об`єктивна необхідність відібрання дитини від батька. Збереження правового зв`язку між відповідачем як батьком та дитиною, є необхідним для захисту прав та інтересів дитини. Крім того, це може сприяти позитивному впливу на поведінку відповідача з метою зміни його ставлення до виконання батьківських обов`язків та взаємодії з соціальними службами. Суд вважав за необхідне передати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під опіку Служби у справах дітей Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/ він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Колегія суддів вважає, що наведені позивачем підстави позовних вимог свідчать про їх доведеність, однак цим підставам судом першої інстанції не надана належна правова оцінка, не перевірено чи відповідає заявлений позов як найкращим інтересам дитини.

Вінницький апеляційний суд переглядаючи рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою позивача виходить з наступного.

Рішенням від 10.11.2023 № 28 комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Райгородської сільської ради вирішено (1) Батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 попереджено про відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків; (2) Батьку, ОСОБА_2 звернулися за професійною допомогою щодо лікування алкогольної залежності; (3) ОСОБА_2 надано термін на створення належних умов для життя та виховання дитини ОСОБА_1 строком три місяці; (4) Батьку ОСОБА_2 знайти постійне місце роботи /а. с. 73/.

Рішенням від 10.05.2024 № 18 комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Райгородської сільської ради рекомендовано органу опіки та піклування Райгородської сільської ради визнати за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_1 /а. с. 14/.

Рішенням від 14.05.2024 № 62 Виконавчого комітету Райгородської сільської ради затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виховання та догляду за дитиною, зловживає алкогольними напоями, його неодноразово було виявлено в стані алкогольного сп`яніння, з приводу чого ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до статті 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють обов`язків щодо виховання дітей». ОСОБА_2 з сином переїхали у березні 2022 року до с. Юрківці із м. Києва, в помешкання покійних батьків ОСОБА_2 .. Будинок потребує капітального ремонту та створення належним умов проживання для дитини, але батько нічого не робить для їх покращення. На час останнього відвідування сім`ї (акт від 6.05.2024) у помешканні була суцільна антисанітарія, стіни та підлога покриті шаром бруду, речі розкидані та брудні, запас харчів мінімальний, батько з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з рота, нестійкість пози, порушення мовлення, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву, поведінка, що не відповідає обстановці. Також була присутня стороння особа жіночої статі з такими ж ознаками алкогольного сп`яніння. Нікіта із батьком сплять на одному ліжку з брудною постільною білизною. Майже весь свій час сім`я проводить у будинку, батько майже не виділяє вільного часу на прогулянку із сином, хіба що до магазину за цигарками. Постійного місця роботи батько немає, проживає за рахунок пенсії сина по страті годувальника. ОСОБА_1 заклад дошкільної освіти не відвідує. Батько не піклується про дитину, не займається вихованням та розвитком сина, не проявляє зацікавленості в його подальші долі та про те, як його поведінка негативно впливає на психіку дитини. Не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення. Батько свідомо нехтує своїми обов`язками, чим порушує статті 141, 150, 152 СК України. Таке відношення негативно позначається на становленні та самоствердженні дитини, як особистості та спричиняє душевні страждання. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 10.11.2023 розглянуто питання «Про виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Тоді батько, ОСОБА_2 , зобов`язався створити належні умови для життя та виховання дитини, ОСОБА_1 та перестати зловживати алкогольними напоями. А також наголошував щодо свого переїзду до м. Києва. Жодних обіцянок ОСОБА_1 не виконав. З 3.04.2023 на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Райгородської сільської ради знаходиться ОСОБА_1 , 2019 року народження, по причині визначеній пунктом 15 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» та п.п. 1 п. 5 Порядку (постанова КМУ від 1.06.2020 № 585), а саме ухилення батьками або особами, які їх замінюють від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Відповідно до характеристики від 8.05.2024, наданої старостою сіл Юрківці, Рубіжне ОСОБА_2 за період перебування на території сільської ради проявив себе незадовільно, періодично зловживає алкоголем. За характером несамостійний, потрапляє під чужий вплив, безвідповідальний, але товариський та ввічливий. До виконкому сільської ради надходили усні заяви на ОСОБА_2 щодо аморального способу життя. /а. с. 15--17/.

Відповідно до акта обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , затвердженого начальником служби у справах дітей Райгородської сільської ради 26.06.2024, встановлено, що житло потребує ремонту, веранда, яка слугує за кухню, знаходиться в аварійному стані. У помешканні не дотримано санітарно-гігієнічних умов. Дитина спить разом з батьком, постільна білизна брудна та потребує заміни. Дитини не має розвиваючих книжок та іграшок. Запас харчів для повноцінного раціону дитини недостатні, одяг хлопчика відповідає віку та стану /а. с. 12/.

Відповідно до копії акт проведення оцінки рівня безпеки дитини /а. с. 77-80/ стан ОСОБА_1 на момент відвідування 4.11.2024 наявність фізичних та поведінкових ознак, що можуть свідчити про жорстоке поводження, насильство (синці, подряпини на обличчі). Нікіта після школи не хоче йти додому, по дорозі заходиться до свого дядька ОСОБА_11 , там їсть та проводить вільний час. Дитина злякана та тривожна. Дитина моє зовнішні ознаки недогляду та занедбаності. Харчування дитини не збалансоване. Одяг дитини брудний та не відповідає сезону. Староста села та жителі неодноразово звертались з повідомленнями про застосування фізичної сили батьком ОСОБА_2 щодо свого сина. Батько дитини має візуальні ознаки дії алкогольних речовин, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців, агресивна поведінка. У помешканні перебувала сусідка, яка також була з ознаками алкогольного сп`яніння та палила в приміщенні. Вела себе агресивно. В помешканні було холодно, груба щойно розтоплена, задимлено. ОСОБА_12 , що слугує кухнею та столовою в аварійному стані. Помешкання перебуває в антисанітарному стані, накурено, запах алкоголю.

Рішенням від 4.11.2024 № 138 Виконавчого комітету Райгородської сільської ради, яким вирішено (1) Службі у справах дітей Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області 1.1. Негайно відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 ; 1.2. Вжити заходів щодо тимчасового влаштування малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до чинного законодавства /а. с. 76/.

Відповідно до копії акта про негайне відібрання дитини, з метою соціального захисту малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись частиною другою статті 179 СК України, комісія прийняла рішення про негайне відібрання дитини та поміщення його до дитячого відділення КНП «Немирівська міська рада» /а. с. 81/.

Обставини справи дають ґрунтовні підстави для висновку, що відповідач зловживає алкогольними напоями, ухиляється від виховання сина (постанова від по справі від 9.05.2023 по справі № 930/1067/23, постанова від 29.05.2024 по справі № 930/1355/24 /а. с. 18, 19/), не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання /а. с. 7, 12, 15-19, 33 зворотна сторона, 36/, 7.11.2024 внесено до ЄРДР за № 0000214 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України /а. с. 83 зворотна сторона/ за заявою начальника служби у справах дітей Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області Юхневич Ю. В. про те, що 4.11.2024 під час негайного відібрання дитини, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у його батька ОСОБА_2 , було виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми, синця на обличчі ОСОБА_1 , тілесні ушкодження, які зі слів останнього, йому спричинив його батько ОСОБА_2 ).

Подібні дії у сукупності свідчать про свідоме та винне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19).

Вінницький апеляційний суд дійшов до переконання, що відмова у задоволенні позову, з огляду на поведінку батька та не бажання його змінювати її на краще, не відповідатиме інтересам дитини.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює позицію відповідача в суді першої інстанції про те, що він змінив спосіб свого життя, працевлаштувався робочим в школу, перестав вживати спиртні напої та планує переїхати з сином в м. Київ, де в них є власне житло, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження цих обставин, не доведено зміни поведінки його. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Навпаки, з 10.11.2023 батько не виконав жодних обіцянок щодо створення належним умов проживання, не припинив зловживати алкогольними напоями, не звернувся за професійною допомогою, хоча на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Райгородської сільської ради від 10.11.2023 де розглянуто питання «Про виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », йому надавався шанс все виправити, але рекомендації комісії були проігноровані.

Відповідач не забезпечує сина належним харчуванням, в помешканні холодно. З 20.05.2024 малолітній син ОСОБА_1 перебувавав у КЗ «Дашківська спеціальна школа» Вінницької обласної ради, а з 1.09.2024 зарахований до Юрковецького ліцею Райгородської сільської ради до 1 класу; 4.11.2024 до органу опіки та піклування Райгородської сільської ради надійшло письмове повідомлення від старости с. Юрківці ОСОБА_13 та жительки с. Юрківці ОСОБА_5 про те, що малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазнала тілесних ушкоджень від свого батька ОСОБА_2 ; на сьогоднішній день дитина вилучена в батька та тимчасово влаштована в сім`ю ОСОБА_6 .

Позивачем надано докази про те, що відповідач звільнений наказом від 29.11.2024 №63-к Ситковецького ліцею Райгородської сільської ради Вінницької області із посади робітника з комплексного обслуговування і ремонту будівель з 26.11.2024 на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України /а. с. 76/, фактично пропрацювавши лише 2 дні (наказ від 25.11.2024 № 60-к Ситковецького ліцею Райгородської сільської ради Вінницької області про призначення на посаду ОСОБА_2 робітника з комплексного обслуговування і ремонту будівель з 24.11.2024 на період мобілізації основного працівника. /а. с. 85/).

У судовому засіданні представник третьої особи суду пояснила, що за час перебування хлопчика у сім`ї ОСОБА_6 , він помітно змінився на краще. Дитина доглянута, отримує повноцінне харчування, став більш відкритим до спілкування та почав розповідати про неприємні епізоди з його життя у період проживання з батьком. Дитина раніше не могла розповісти про деякі речі, оскільки не усвідомлював, що вони є неправильними. Дитина не мала з чим порівняти своє життя, а тому вважала такі дії, як піти до магазину за алкоголем, жити у холодній хаті, неналежно харчуватися, зустрічати та бути у присутності батькових друзів, які також зловживали алкоголем, тощо нормою. На думку працівників органу опіки відмова у позові та повернення дитини батькові, призведе нанівець досягнутий вже результат у відновленні психологічного стану дитини. У свою чергу, дане рішення може бути вагомою обставиною для зміни батьком своєї поведінки, оскільки інші заходи позитивних результатів не дали. На думку представника позивача, батькові на даний час потрібна дитина, лише як підстава для звільнення його від мобілізації.

Лише факт заперечення батьком проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще.

Відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні сина є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя (постанова Верховного Суду від 26.04.2022 у справі № 520/8264/19).

Колегія суддів звертає увагу, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав (постанова ВС від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у справі наявні достатні докази які свідчать про те, що відповідач фактично самоусунувся (ухилився) від виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, застосовує фізичне та психологічне насильство, недопустимі методи виховання щодо нього, а отже приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів враховує, що у відповідності до положень ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

У зв`язку з невиконанням позивачем своїх повноважень у частині встановлення наявності майна у малолітнього ОСОБА_1 та не надання відповідних доказів на підтвердження чи спростування даної обставини (не встановлено майно, яке у порядку спадкування після смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) матері ОСОБА_3 набув ОСОБА_1 ) суд позбавлений можливості виконати приписи даної норми.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, позивач при поданні позовної заяви та апеляційної скарги звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір за падання позовної заяви в розмірі 1211 грн 20 коп та за подання апеляційної скарги в розмірі 1816 грн 80 коп, всього 3028 грн.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 17.12.2024 у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за падання позовної заяви в розмірі 1211 гривень 20 копійок та за подання апеляційної скарги в розмірі 1816 гривень 80 копійок, всього 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук

Повний текст постанови складено 20.02.2025.