Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7689/24
Провадження № 2/279/416/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 279/7689/24 за позовом ОСОБА_1 до Коростенської міської ради про визнання права власності на спадкове майно ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до Коростенської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті мати ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла, що все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, у тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та все, що буде належати їй на день смерті, та на що матиме право заповіла мені - своєму сину ОСОБА_1 . На день смерті ОСОБА_2 була постійно зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що на момент смерті за вказаною адресою проживав разом з матір`ю.

Після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом, яку він прийняв спільною реєстрацією та проживанням на день її смерті. В даний час виникла необхідність в оформленні спадщини за заповітом. У листопаді 2024 року позивач звернувся з відповідною заявою до Другої Коростенської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав після смерті матері на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав останній на праві власності , що підтверджено випискою з погосподарської книги № 1 за 2016-2023 роки, облікової картки об`єкта погосподарського обліку за 2023 рік, номер НОМЕР_1 , а також на земельні ділянки загальною площею 0,50 га: 0,25 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за вищевказаною адресою, які належали їй на праві особистої власності, згідно з витягом з рішення виконавчого комітету сільської ради від 24.12.1993 № 36 "Про передачу у власність земельних ділянок", однак завідувачем державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки.

Позивач просить визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на належний їй житловий будинок із надвірними будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 та на належну їй земельну ділянку загальною площею 0,5 га, а саме 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Хотинівка Коростенського району Житомирської області.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.12.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав 10.01.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, правом подачі відзиву на позов не скористався.

Під час підготовчого провадження та проведення підготовчого засідання у даній справі вчинено підготовчі дії, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема, з`ясовано обсяг доказів, встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів під час розгляду справи по суті; визначено дату проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Судом у порядку підготовки справи до розгляду скеровано запит до Другої Коростенської державної нотаріальної контори щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хотинівка, Коростенського району, Житомирської області. У відповідь отримана Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 21.01.2025, з якої вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.02.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні 17.02.2025 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачем подано до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі представника територіальної громади, в прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, які регулюються нормами розділу VII «Спадкове право» Цивільного кодексу Української РСР №1540-VI від 18.07.1963 р (далі ЦК УРСР) та Земельним кодексом України № 561-XII від 18.12.1990 року (далі-ЗК України).

Згідно з положеннями ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Така позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 06.11.2019 у справі № 559/375/16-ц з подібних правовідносин.

Згідно з інформаційною довідкою, виданою Комунальним підприємством "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 27.08.2024 № 482, державна реєстрація права власності житлового будинку АДРЕСА_1 , не проводилась.

Згідно з Випискою з погосподарської книги № 1 за 2016-2023 роки, облікова картка об`єкта погосподарського обліку за 2023 рік, номер 01-00771-1 вбачається, що будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який був побудований в 1975 році, на праві особистої власності належить ОСОБА_2 .

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що ОСОБА_2 набула у власність житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.6 ЗК України громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема для ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну.

Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієїмети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу.

Статтею 17 ЗК України встановлено, що передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, зокрема для ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу (не більше 0,6 га); б удівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), згідно зі ст.67 цього Кодексу (у сільських наслеених пунктах не більше 0,25 га) .

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Хотинської сільської ради від 24.12.1993 № 36 "Про передачу у власність земельних ділянок" ОСОБА_2 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,5 га для ведення особистого підсобного господарства в межах АДРЕСА_1 .

Згідно Виписки з погосподарської книги вбачається, що будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві особистої власності належить ОСОБА_2 , побудований у 1975 році.

Виходячи з наданих документів слід дійти висновку про те, що земельна ділянка згідно з рішенням Хотинської сільської ради № 36 від 24.12.1993 року передана у власність ОСОБА_2 як така, що була раніше надана громадянину.

Разом з тим, цільове призначення земельної ділянки, яке за рішенням виконкому Хотинської сільської ради № 36 від 24.12.1993 року передано у власність ОСОБА_2 для ведення особистого підсобного господарства, не відповідало її фактичному призначенню : для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у звязку з чим рішенням Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 22.10.2014 № 366 за зверненням громадян були внесенні зміни до рішення виконавчого комітету сільської ради народних депутатів за № 36 від 24.12.1993 "Про передачу у власність земельних ділянок" , а саме пункт 1 рішення викладено у такій редакції" Передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_2 розміром 0,50 га, у т.ч. 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господаських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства в межах с.Хотинівка Коростенського району Житомирської області".

Згідно зі ст.22 ЗК України (ред.1992) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Статтею 23 ЗК України встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються

сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

За результатами аналізу вказаних вище правових норм суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 за життя не скористалася правом оформлення документів на землю, тому у неї не виникло право власності на вказану земельну ділянку, оскільки матеріали справи не містять державного акта та проекта відведення земельної ділянки з виділенням її меж в натурі. Крім того, земельні ділянка у розмірі 0,25 га для ведення особистого селянського господарства в межах с.Хотинівка Коростенського району Житомирської області не була виділена в натурі, не містить конкретних координат чи адреси її розташування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Хотинівка Коростенського району Житомирської області померла ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис №22 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений 28.06.1995 року секретарем виконкому Хотинівської сільської ради народних депутатів Коростенського району Житомирської області.

Зі змісту вказаного заповіту слідує, що ОСОБА_2 все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, у тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та все, що буде належати їй на день смерті, та на що матиме право заповіла своєму сину - ОСОБА_1 . Родинні стосунки позивача підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , відповідно якого матір`ю ОСОБА_1 вказана ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 548, 549 ЦК України (в ред.1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно відповіді Другої Коростенської державної нотаріальної контори та Інформаційно довідки зі Спадкового реєстру від 21.01.2025 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Разом з тим, ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки упродовж 6 місяців після її смерті вступив у фактичне володіння та управління спадщковим майном, що підтверджено довідками Хотинського старостинського округу № 311/20-13 від 12.08.2024 та № 344/20-13 від 18.09.2024 року.

У силу ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст.548 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.30 ЗУ України (у ред. 1992) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16 висновувала, що правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. Так, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 ЗК України в редакції 1992 року закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права.

Отже, земельне законодавство, діюче на час відкриття спадщини, імперативно передбачало перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання права власності на житловий будинок із надвірними будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією адресою у порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Хотинівка Коростенського району Житомирської області, слід відмовити, оскільки у спадкодавця ОСОБА_2 за життя не виникло у встановленому законом порядку право власності на вказану земельну ділянку.

Оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельні ділянки державним нотаріусом Другої коростенської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, тому право підлягає визнанню в судовому порядку.

Позивач при зверненні до суду не ініціював питання розподілу судових витрат, тому суд, виходячи з принципу диспозитивності , не стягує з їх відповідача.

Керуючись ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку загальною площею 0,25 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою.

У решті позовних вимог відмовити.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_4 ;

Відповідач: Коростенська міська рада, місце знаходження: 11501, Житомирська обл., м. Коростень, вул. Грушевського, 22, .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ