справа № 756/944/22
провадження № 22-ц/824/2114/2025
головуючий у суді І інстанції Диба О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 6 серпня 2024 року про повернення скарги без розгляду у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик Марія Олексіївна, на дії приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

1 серпня 2024 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О., вказуючи на те, що на виконанні у вказаного приватного виконавця перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_3, відкрите 25 квітня 2024 року на виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2023 року про затвердження мирової угоди на умовах зобов`язання ОСОБА_1 до 29 грудня 2023 року включно сплатити на реквізити та рахунок страхової компанії суму страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 975,78 грн.

В рамках проведення виконавчих дій постановою приватного виконавця від 27 червня 2024 року в розшук оголошено належне боржнику ОСОБА_1 майно - транспортний засіб «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Як зазначала боржник, зазначений автомобіль використовується в якості джерела доходу та є єдиним засобом до існування, будь-який зв`язок з приватним виконавцем відсутній, що унеможливлює швидке врегулювання питання.

При цьому, внаслідок вчинення виконавчих дій приватним виконавцем, зокрема, винесенням постанови про блокування та арешт рахунків, призвело до невиконання боржником експортного контракту перед партнером, що в свою чергу потягло за собою ще більшу затримку у виконанні ухвали суду.

Враховуючи наведене, боржник просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 27 червня 2024 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 6 серпня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із скаргою залишено без задоволення.

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик М.О., стягувач: ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на дії приватного виконавця повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні скарги стосовно скасування постанови про розшук автомобіля, спочатку мотивуючи це тим, що скарга була надіслана електронною поштою, а не через підсистему «Електронний суд», та без електронного підпису. Однак, заява була надіслана електронною поштою та з електронним підписом. Вважає, що така відмова в реєстрації електронного листа або в прийнятті його до розгляду є безпідставною та порушує ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Вказує, що при повторному зверненні, суд послався на те, що скаржниця звернулася до суду із скаргою поза межами строку, хоча згідно ЗУ «Про виконавче провадження» 74 п 5, рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів, суд також проігнорував той факт, що сама постанова скаржнику не була вручена, та навіть не зважаючи на це починаючи відлік від дати постанови 27 червня 2024 року, строк закінчення оскарження припадав до 10 липня 2024 року включно, скаргу було подано 10 липня 2024 року, що не перевищує 10 робочих днів.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судове засідання, яке відбулося 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 з`явилась та підтримала свою апеляційну скаргу. У наступне судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, шляхом розписки та направлення судової повістки на електронну адресу, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою поза межами строку, який визначений ст. 449 ЦПК України. Також суд вказав, що посилання боржника на відсутність мережі, неможливість завантаження документів електронного суду, а також те, що боржник є волонтером ООН, не підтверджені належними доказами.

Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку, суд першої інстанції виходив із того, що боржник 12 липня 2024 року зверталася до суду із скаргою аналогічного змісту та просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 27 червня 2024 року про розшук майна боржника, за результатами розгляду якої, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року скаргу повернуто боржнику у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку звернення до суду з такою скаргою.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала зазначеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України, передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З матеріалів стави встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до суду із скаргою 10 липня 2024 року просила поновити пропущений строк звернення до суду із вказаною скаргою, з посиланням на те, що первісне звернення до суду із скаргою відбулося, на думку скаржника, у межах передбаченого процесуального строку на оскарження.

Матеріалами справи також встановлено, що 10 липня 2024 року боржник звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. та просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 27 червня 2024 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 (а.с.60).

Зазначена скарга, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року була повернута боржнику без розгляду (а.с.88-89).

Повертаючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції у наведеній ухвалі від 15 липня 2024 року виходив із того, що скарга подана на звичайну електронну поштову адресу суду без використання сервісу «Електронний суд» (а.с.88-89).

При цьому у наведеній ухвалі судом не зазначено було зауважень про пропуск строку звернення із скаргою та необхідності заявлення клопотання про поновлення строку звернення, а також роз`яснено право повторного звернення до суду.

12 липня 2024 року боржник знову звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. та просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 27 червня 2024 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 (а.с.53-54).

Зазначена скарга, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року була повернута боржнику без розгляду з тих підстав, що оскаржувана постанова приватного виконавця постановлена 27 червня 2024 року, а заявницею подано скаргу 12 липня 2024 року, при цьому не заявлено клопотання про поновлення строку звернення, з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку встановленого законом (а.с.57).

1 серпня 2024 року боржник ОСОБА_1 звернулась повторно до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. та просила поновити строки звернення і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 27 червня 2024 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 (а.с.115-117).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 6 серпня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із скаргою залишено без задоволення.

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, а саме щодо оскарження постанови приватного виконавця від 27 червня 2024 року про оголошення в розшук майна боржника, повернуто без розгляду (а.с.119).

Із змісту оскаржуваної ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 6 серпня 2024 року вбачається, що суд першої інстанції не погодився із доводами скарги про те, що строк звернення не пропущений. В той же час судом першої інстанції ні в ухвалі цього суду від 15 липня 2024 року, ні в ухвалі від 18 липня 2024 року, ні в оскаржуваній ухвалі взагалі не встановлено часу, коли саме особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ч. 1 ст. 449 ЦПК України, якою передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 60/8194/20 вказав: "під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї немає перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені".

Також Верховний Суд у постанові від 04 листопада 2022 року у справі №761/38464/20 зазначив: "Аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод".

Разом із тим, судом першої інстанції такі обставини не були встановлені, а тому суддійшов передчасного висновку про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду унаслідок не доведення поважності причин пропуску строку на звернення зі скаргою до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення скарги без розгляду, дана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 6 серпня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба