19.02.2025 Єдиний унікальний номер 175/7910/24
Провадження № 2/205/1113/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.О.,

розглянувши в приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , просила суд стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 усіх видів доходів (заробітку) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року цивільну справу №175/7910/24 передано на розгляд Ленінському районному суду м. Дніпропетровська за підсудністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 17.09.2024 року справу було передано на розгляд судді Бізяєвій Н.О.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2024 року заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2024 року заяву позивача повторно залишено без руху та надано строк для усунення недоліків заяви.

22.11.2024 року через систему «Електронний суд» стороною позивача подано оновлену позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що 01.10.2024 року рішенням Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області шлюб між сторонами спору розірвано. Діти проживають разом із позивачем, що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 та довідками про реєстрацію місця проживання осіб, виданих Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району, Дніпропетровської області. З моменту припинення фактичного проживання один з одним, вона з дітьми проживає окремо, фактичні витрати на утримання дітей несе самостійно, фінансової допомоги з боку колишнього чоловіка на забезпечення дітей не надходить. Неодноразово зверталась до відповідача стосовно фінансової підтримки дітей, на що відповідачем було надано відмову. Відповідач неофіційно працевлаштований з заробітком, що значно перевищує її у декілька разів. Стан його здоров`я дозволяє йому ефективно працювати та заробляти кошти. Інших осіб на утримані не має. Їй, як матері, що виховує двох дітей, які потребують догляду, турботи, виховання, підтримання здоров`я та розвитку у різних направленнях, складно самостійно підтримувати їх у матеріальному та фінансовому плані. Просила суд стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 усіх видів доходів (заробітку) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

23.12.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме визнає в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 усіх видів доходу (заробітку).

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків, що передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції Україниі закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно дочастини третьоїстатті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зістаттею 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 по даній справі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що також не заперечувалось відповідачем.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою у найбільш продуктивному віці, здатний і має можливість заробляти своєю працею кошти і реалізує її на свій розсуд, спроможний заробляти кошти на власне утримання та для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїм дітям.

Також слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів наявності на утриманні відповідача батьків, інших дітей або інших осіб, які потребують стороннього догляду і цей догляд здійснюється відповідачем.

Маючи на своєму утриманні дітей позивачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дітей, так і їх виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дітей та організацію її життя.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки виникли дійсні підстави заявити вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, не заперечується по суті й батьком дитини, відповідні доводи позивачки не спростовані, а фактичне часткове визнання позову відповідачем і його позиція про згоду сплачувати аліменти саме у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, доходу у сукупності з іншими матеріалами справи свідчать про усвідомлення батьком свого обов`язку з утримання дитини, вказують на його спроможність надавати матеріальне утримання дитині.

Таким чином, маючи на меті забезпечення достатнього та стабільного матеріального забезпечення дітей, виходячи з матеріального становища сторін, суд вважає, що розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Суд вважає, що такий розмір аліментів забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також суд звертає увагу, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дитину відповідно до положень ст. ст. 189, 190 СК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При прийнятті рішення слід застосувати положення ст. 191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У відповідностідо ст. 141ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 141, 258-261, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 185, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.05.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенн про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,40 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень, сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2025 року.

Суддя: Н.О. Бізяєва