Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без участі всіх осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

встановив:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник адвокат Штефан Д.Ю., звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Позивач взяла на себе організацію та витрати по похованню останньої, отримала медичне свідоцтво про смерть, довідку про причину смерті. За життя ОСОБА_3 позивач піклувалась про неї, надавала їй усіляку допомогу, підтримувала, купувала їжу, ліки, одяг, предмети гігієни, забезпечуючи усім необхідним. Чолові ОСОБА_3 ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 померли раніше. За життя ОСОБА_3 була власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачу пізніше стало відомо, що 26 липня 2019 року ОСОБА_3 склала заповіт, на підставі якого усе належне їй майно, права та обов`язки заповіла позивачу. 22 жовтня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса, однак їй на підставі постанови приватного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що позивач пропустила 6-місячкий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Також заявником не було надано нотаріусу документів, які б підтверджували їх проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, оскільки їй не було відомо про існування заповіту, складеного на її ім`я. Окрім того, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється.

На підставі викладеного, позивач просила суд визначити їй додатковий двомісячний строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву.

07 січня 2025 року на адресу суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення у справі, в яких зазначено, що відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що позивачем без поважної причини був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Окрім того, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 08 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. належним чином завірену копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03 лютого 2025 року на підставі ухвали суду було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Штефан Д.Ю. подав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, додав до заяви на підтвердження поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини копію закордонного паспорту позивача та просив під час ухвалення рішення прийняти до уваги зазначені докази. Також просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної в місті ради у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с. 8)

Також на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 в матеріалах справи міститься копія Довідки про причину смерті. (а.с. 9)

Чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а син ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно. (а.с. 10-12)

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 26 липня 2019 року, на підставі якого на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно, усі права та обов`язки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л., зареєстровано в реєстрі за №901. (а.с. 13)

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 листопада 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружина - ОСОБА_3 , у зв?язку з відмовою на її користь сина спадкодавця - ОСОБА_5 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається, зокрема, з двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало померлому на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 12.06.1992 року Другою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром №1-3184 та зареєстрованої в Криворізькому бюро технічної інвентаризації у книзі за №19-16 під реєстровим №6216. (а.с. 15)

Також в матеріалах справи міститься копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де власником зазначена ОСОБА_3 ; копія технічного паспорта на вказану квартиру; копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті ОСОБА_3 за №78840532 від 22.10.2024 року, номер Спадкової справи у нотаріуса 156/2024. (а.с. 15-19)

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 посилалась на ту обставину, що їй пізніше, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , стало відомо про існування заповіту, складеного ОСОБА_3 за життя, а саме 26 липня 2019 року, на підставі якого остання заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1 .

Крім того, згідно копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 11.10.2018 ОСОБА_6 виїхала за кордон у липні та повернулася у серпні 2024 року, тобто після спливу шестимісячного строку визначеного для прийняття спадщини.

22 жовтня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

22 жовтня 2024 року на підставі постанови приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. позивачу було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що на момент смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 не була зареєстрована з нею, також із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_3 до державної нотаріальної контори або до приватного нотаріуса не зверталася, документів, які б підтверджували проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не надано. (а.с. 20)

Згідно з копії Спадкової справи №156/2024 до спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , наданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. на виконання ухвали суду від 08 січня 2025 року, 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22 жовтня 2024 року на підставі постанови приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що на момент смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 не була зареєстрована з нею, також із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_3 до державної нотаріальної контори або до приватного нотаріуса не зверталася, документів, які б підтверджували проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не надано. (а.с. 45-86)

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадщина, на яку претендує позивач, відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_3 .

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини.

З копії спадкової справи №156/2024, наданої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу вбачається, що позивач 22 жовтня 2024 року звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. 26 липня 2019 року за реєстровим №901. (а.с. 45 зворот), тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в зв`язку з чим нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. (а.с. 20, 86)

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

В залежності від конкретних обставин справи суд може визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця.

Для вирішення питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини стосується періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У постанові Верховного Суду в справі № 681/203/17-ц зазначено, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах.

Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, потрібно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж потрібно для реалізації поставленої мети.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

В контексті даної справи та поважності пропуску строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що причиною пропуску для прийняття спадщини було те, що вона не була обізнана про існування заповіту, складеного за життя ОСОБА_3 , а саме 26 липня 2019 року на ім`я позивача, на підставі якого усе належне майно, права та обов`язки ОСОБА_3 заповіла позивачу. А також на те, що позивач повернулася з-за кордону лише у серпні 2024 року. Окрім того, позивач зазначила про наявність неодноразових змін у регулюванні питання діяльності нотаріальних органів в умовах воєнного стану, зокрема щодо встановлення тривалості строків на подання заяви про прийняття спадщини, що позбавило позивача можливості визначитися із необхідністю та строками звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 29 червня 2022 року діяли зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено.

Кінцевий строк для прийняття спадщини становив 27 липня 2024 року, який позивач пропустила, оскільки звернулася до нотаріуса лише 22 жовтня 2024 року.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не була обізнана про існування заповіту, складеного за життя ОСОБА_3 , а саме 26 липня 2019 року на її ім`я, окрім того, зміни в положеннях, що регулювали питання діяльності нотаріальних органів в умовах воєнного стану, вочевидь вплинули на розуміння позивачем строків прийняття спадщини, визначених законодавством. Також, враховуючи воєнний стан в Україні позивач певний період часу перебувала за кордоном та повернулася на територію України лише у серпні 2024 року, тобто після спливу визначеного законодавцем строку для прийняття спадщини. Тому ці обставини мають бути враховані при вирішенні вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивачів на справедливий суд відповідно до ст.ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи, а так само наявності ефективних способів захисту.

При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17.

Суд зазначає, що за відсутності інших спадкоємців за законом та заповітом, неправильне розуміння позивачем ієрархії нормативно-правових актів, запровадження воєнного стану, вжиття позивачем заходів щодо оформлення спадкових прав через нетривалий проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та подачею заяви про її прийняття, та зверненням до суду із позовом для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини свідчить про її бажання реалізувати свої права.

Виходячи з наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд визнає причини пропуску позивачем для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає додатковий два місяці для подання відповідної заяви до нотаріуса.

Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, як спадкоємиці за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1220-1223, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 9, 12,13,77, 81, 141, 259-268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної в місті ради про встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини ? задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в 2 (два) місяці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Територіальна громада м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, , місцезнаходження юридичної особи: 50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, буд. 2.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 20 лютого 2025 року.

Суддя: О. Н. Борис