Провадження №2/752/1984/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 06.05.2021 об 11 год. 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Київ на бул. Лесі Українки, буд. 7-А, не врахувала дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не переконалася в безпечності маневру, при перестроюванні на надала дорогу автомобілю Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку відповідач мала намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення, в результаті якого автомобіль Фіат, д.н.з. НОМЕР_3 , відкинуло, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_1 .

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 04.04.2023 у справі №757/35538/21-п було встановлено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП, а саме дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП), що мала місце 06.05.2021, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В результаті вищезазначеної ДТП він отримав травми, а саме забій м`яких тканин грудної клітки, ЗТЖ, забій передньої черевної стінки, забій м`яких тканин тазу та лівого кульгавого суглобу, забій м`яких тканин поперекової області, забій лівого колінного суглобу, та перебував на лікування у період з 06.05.2021 по 14.05.2021 у Київській міській клінічній лікарні № 17.

Орієнтовна вартість лікування в результаті ДТП становить 45000 грн.

Разом з тим, в результаті ДТП, було пошкодженого його мобільний телефон вартістю 3000 грн., який не підлягає відновленню, а також штани вартістю 2000 грн., які також не підлягають відновленню.

Також йому була завдана моральна шкода, яка полягає у сильних душевних переживаннях та хвилюваннях за його здоров`є та майбутнє, оскільки він є особою похилого віку, самотнім пенсіонером, інвалідом ІІ групи, що спричинило сильні психологічні потрясіння, психологічну нестабільність, розлади хронічних хвороб та інших недуг.

Розмір моральної шкоди оцінений у 100000 грн.

Просив:

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 06.05.2021 в м. Києві на бул. Лесі України, буд. 7-А в розмірі 50000 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 06.05.2021 в м. Києві на бул. Лесі України, буд. 7-А в розмірі 100000 грн.

11.04.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази.

11.04.2024 судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Зважаючи на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

11.02.2025 від Моторного (транспортного) страхового бюро України на виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва 11.04.2024 надійшла інформація щодо наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля марки Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 06.05.2021 із зазначенням лімітів відповідальності за шкоду, спричинену майну та здоров`ю.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно з постановою Печерського районного суду мста Києва від 04.04.2023 у справі №757/35538/21-ц провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Зі змісту вищезазначеної постанови Печерського районного суду мста Києва від 04.04.2023 у справі №757/35538/21-ц встановлено, що 06.05.2021 об 11 год. 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Київ на бул. Лесі Українки, буд. 7-А, не врахувала дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не переконалася в безпечності маневру, при перестроюванні на надала дорогу автомобілю Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку відповідач мала намір перестроїтися, внаслідок чого відбулося зіткнення, в результаті якого автомобіль Фіат, д.н.з. НОМЕР_3 , відкинуло, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_1 . Вказаними діями ОСОБА_2 порушила вимоги пунктів 2.3. б), 10.1., 10.3. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до виписки Київської міської клінічної лікарні № 17 із медичної картки стаціонарного хворого №523 ОСОБА_1 , останній 06.05.2021 поступив у відділення КШД, стан при госпіталізації середньої тяжкості, діагноз: ПТ, ЗТГ, забій м`яких тканин грудної клітки, ЗТЖ, забій передньої черевної стінки, забій м`яких тканин тазу та лівого кульшового суглобу, забій м`яких тканин поперекової області, забій лівого колінного суглобу, дата виписка 14.05.2021.

Відповідно до інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 , прізвище страхувальник ОСОБА_2 , була застрахована в ПрАТ "УПСК" відповідно до полісу №ЕР/101888028, розмір франшизи 2600 грн., розмір страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду спричинену здоров`ю 260000 грн., за шкоду спричинену майну 130000 грн. Поліс чинний до 18.05.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15 (провадження № 14-176цс18) зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно з ч.1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом встановлено, що 06.05.2021 з вини відповідача відбулась ДТП, на момент скоєння якої цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно з полісом №ЕР/101888028 в ПрАТ «УПСК», забезпеченим транспортним засобом є Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, позивач, як потерпілий, набув право отримати відшкодування матеріальної, заподіяної його здоров`ю, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, проте обов`язок виплатити відповідне відшкодування виник не у відповідача, а у ПрАТ «УПСК», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже позивач неправомірно вимагає відшкодування шкоди, заподіяної його здоров`ю, з ОСОБА_2 , яка є неналежним відповідачем за цими вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №147/66/17, яка зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності

Відтак, належним відповідачем за вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є ПрАТ «УПСК».

Щодо вимог про відшкодування вартості мобільного телефон в сумі 3000 грн., який не підлягає відновленню, та штанів в сумі 2000 грн. суд відзначає наступне.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Проте позивач не надав суду обґрунтовані докази на підтвердження вартості пошкодженого мобільного телефону та штанів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 50000 грн. слід відмовити.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн. суд відзначає наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Як вже було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Фіат, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ "УПСК" відповідно до полісу №ЕР/101888028, розмір франшизи 2600 грн., розмір страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду спричинену здоров`ю 260000 грн., за шкоду спричинену майну 130000 грн.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, щодо спричинення йому моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я.

Натомість суд зазначає, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Суд відзначає, що докази того, що розмір завданої моральної позивачу шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ "УПСК" відповідно до полісу №ЕР/101888028, відсутні.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для покладення відповідальності за завдану потерпілому моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - відповдіач зазнав у зв`язку ушкодженням здоров`я на ОСОБА_2 , оскільки це суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, що має наслідком відмову у задоволенні позовних вимог.

Загалом заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення складене 21.02.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова