20 лютого 2025 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участі секретаря судового засідання Савченко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
23.09.2024 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дерев`янко І.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.05.2023 між сторонами було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача у позику 13 000,00 доларів США. Згідно з договором, відповідач зобов`язався повернути позику до 01.09.2023. Однак, в обумовлений договором строк відповідач позику не повернув, тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості розміром 13 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату подання позову становить 538 860,40 грн., та 20 % річних від суми неповерненої позики за весь період прострочення у сумі 2 600,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 107 772,08 грн. на дату подання позову.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі із розглядом в порядку загального позовного провадження, розпочате підготовче провадження, призначене підготовче судове засідання на 06.11.2024, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 19).
06.11.2024 підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою учасників справи до 11.12.2024.
11.12.2024 підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою учасників справи до 22.01.2025.
Ухвалою суду від 11.12.2024 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 22.01.2025 на 13:00 год. (а.с. 33).
22.01.2025 судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача до 20.02.2025.
Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. 20.02.2025 від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі. Також вказала, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями, однак конверти повернулись на адресу суду з відмітками відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки судові повістки надсилались відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання, та відповідач не повідомив суду іншої адреси проживання, тому суд доходить висновку, що останньому належним чином вручені судові повістки на судові засідання 22.01.2025 та 20.02.2025, днем вручення яких в силу вищезазначених положень ЦПК України є 25.12.2024 та 18.02.2025 відповідно (згідно з відмітками про відсутність особи за місцем проживанням на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток). Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомив, відзив на позов не подав.
З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою в поданій нею заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
19.05.2023 між ОСОБА_1 як Позикодавцем і ОСОБА_2 як Позичальником укладено договір позики на суму 13 000,00 доларів США (а.с. 9).
Відповідно до п. 1 Договору позики, Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у позику 13 000,00 доларів США. Позичальник своїм підписом на цьому Договорі підтверджує факт отримання від Позикодавця в повному обсязі суми позики до підписання цього Договору.
Згідно з п. 2 Договору позики, зазначену суму позики Позичальник зобов`язується повернути до 01 вересня 2023 року.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками.
Як передбачено положеннями ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає.
Судом встановлено, що відповідач в обумовлений договором строк позику позивачеві не повернув. Станом на час розгляду справи судом зобов`язання відповідача за договором позики залишаються не виконаними. Також суду не надана відповідна розписка позивача про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 6 Договору позики, у разі, якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики або її частину, він зобов`язаний сплатити на вимогу Позикодавця суму боргу з урахуванням двадцять процентів річних від суми своєчасно неповерненої позики за весь час прострочення.
Оскільки на порушення норм закону та умов договору позики відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, позику у визначений договором строк не повернув, у зв`язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору шляхом стягнення з відповідача суми боргу.
Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, з огляду на що задовольняє позов ОСОБА_1 у повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь суми боргу за договором позики у розмірі гривневого еквіваленту суми боргу 13 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2024 (1 долар США = 41,4508 грн.) становить 538 860,40 грн. та 20 % річних від суми неповерненої позики у розмірі гривневого еквіваленту у сумі 107 772,08 грн.
На підставі статті 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 6 466,32 грн. (а.с. 1).
На підставі ст.ст. 19, 89, 141, 244245, 259, 264, 265, 272273, 280283, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 19 травня 2023 року розміром 538 860 (п`ятсот тридцять вісім тисяч вісімсот шістдесят) грн. 40 коп., 20 % річних від суми неповерненої позики розміром 107 772 (сто сім тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 08 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору розміром 6 466 (шість тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 32 коп., а всього стягнути 653 098 (шістсот п`ятдесят три тисячі дев`яносто вісім) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Рішення складено в повному обсязі 20 лютого 2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Шалагінова