УХВАЛА

18 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 199/7707/24

провадження № 61-1517ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Халаджи О. В., Космачевської Т. В., Максюти Ж. І., від 31 січня 2025 року про повернення апеляційної скарги у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнання права власності на 1/2 частину квартири, встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнання права власності на 1/2 частину квартири, встановлення порядку користування квартирою.

Ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 28 жовтня 2024 року, від 20 листопада 2024 року, від 04 грудня 2024 року, занесеними до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Не погодившись із вказаними ухвалами ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2025 рокуапеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року, від 20 листопада 2024 року,

від 04 грудня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

05 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалуДніпровського апеляційного суду від 31 січня 2025 року, яку просить скасувати, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що апеляційний суд невірно інтерпретував положення частини першої статті 353 ЦПК України, оскільки ухвали, що стосуються зупинення провадження, мають суттєвий вплив на права сторін. Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, не врахував суттєве порушення, яке позначилося на можливості повноцінного захисту прав заявника.

Згідно з частиною першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у встановлених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом частини другої статті 352 ЦПК ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 353 ЦПК України наведено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Однак у цьому переліку відсутні ухвали про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК).

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема, права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої

статті 357 ЦПК.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку окремо або разом з рішенням суду (див. постанови Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 2-41/2006 та у справі

№ 520/14132/18).

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК).

З урахуванням того, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги.

Заявник не позбавлений права включити заперечення на вказані ухвали суду першої інстанції до апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до положень частини другої статті 353 ЦПК України.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при поверненні апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалуДніпровського апеляційного суду

від 31 січня 2025 року у цивільній справі № 199/7707/24 про повернення апеляційної скарги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников