Справа №336/1279/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради про стягнення середнього заробітку (заборгованості) за час затримки виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.02.2025 позивач за допомогою засобів поштового листування звернувся до суду із вказаною позовною заявою, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток (оплату вимушеного прогулу) за час затримки виконання рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/12115/23, а саме з 28.05.2024 по день ухвалення судом рішення у справі, що становить 126 186,03 гривень.

Справу передано в провадження визначеного головуючого судді 07.02.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2025.

Суддя, перевіривши виконання вимог ст.175-177 ЦПК України, встановила, що позовна заява підлягає залишенню без руху у зв`язку із таким.

За нормою ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Так, позивач згідно з мотивуванням, наведеним у позовній заяві, стверджує, що рішення суду у вказаній вище справі не виконане, відповідно, трудові відносини не є поновленими, а суми компенсацій, які стягнуті на підставі судового рішення, не сплачені.

Згідно з ч.3 ст.177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. Так, позивач вважає, що звільнений від сплати судового збору відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено, що від сплати судового збору звільнені позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідне клопотання заявлено у позовній заяві.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За нормою ч.1 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Відповідно до ч.1,2 ст.9 ЗУ "Про судовий збір" N 3674-VI від 08.07.2011, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Для обрахунку ставок судового збору згідно з нормою ч.1 ст.4 Закону застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Так, за подання позовної заяви майнового характеру, що подана фізичною особою, відповідно до п.1-1 ч.2 ст.4 Закону України у 2025 році (враховуючи дату звернення до суду) ставка судового збору дорівнює 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру відповідно до п.1-2 ч.2 ст.4 Закону України у 2025 році (враховуючи дату звернення до суду) ставка судового збору дорівнює 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум за приписами ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" у 2025 році дорівнює 3 028,00 гривень.

Слід зазначити, що пільги щодо сплати судового збору зазначені у ст.5 Закону України «Про судовий збір», що дійсно звільняє позивачку від сплати судового збору за розгляду позовних вимог (майнового характеру) про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Проте, на позовну вимогу про стягнення заборгованості за час затримки виконання судового рішення п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не розповсюджується.

Так, слід зауважити, що якщо працівник був незаконно звільнений, трудовий договір із ним був незаконно припинений роботодавцем в односторонньому порядку. Виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника полягає у відновленні трудового договору, який раніше існував і був незаконно припинений роботодавцем.

До моменту фактичного виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові правовідносини, які існували до порушення з боку роботодавця, не виникають. У зв`язку з цим виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, не можуть вважатися заробітною платою та не витікають із трудового договору, вони не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу.

Отже, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою в розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці». Тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, а строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення таких виплат обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі (ч.1 ст.233 КЗпП України). Зазначені висновки наведені у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №461/1303/19 (провадження № 61-17899св20) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96501675).

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вказану вимогу позивача в усіх судових інстанціях.

Разом з цим, положеннями ст.8 Закону України «Про судовий збір» врегульовано підстави для відстрочення та розстрочення його сплати, зменшення розміру або звільнення від його сплати.

В цьому випадку, позивачу необхідно оформити клопотання у формі заяви з процесуальних питань відповідно до вимог ст.182-183 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху в порядку ст.185 ЦПК України, із наданням п`ятиденного строку для усунення вказаних недоліків з дня вручення ухвали.

Реквізити для сплати судового збору розміщені на веб-сторінці суду за посиланням: https://sh.zp.court.gov.ua/sud0827/gromadyanam/tax/

Керуючись ст. 175-177, 185, 258-261 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради про стягнення заборгованості за час затримки виконання судового рішення, - у зв`язку із виявленими, перерахованими вище недоліками, надавши позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для їх виправлення, шляхом подання до матеріалів справи доказів сплати судового збору (або клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від його сплати).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (13.02.2025) та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.А.Вайнраух