Справа № 346/3892/24
Провадження № 2/346/199/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Максим`юк М.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Нижньовербізька сільська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинного будівництва та зрізання зелених насаджень, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

16.07.2024 року, позивач звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що він є власником земельної ділянки, площею 0, 2457 га, та будинку по АДРЕСА_1 . По сусідству з ним межує господарство ОСОБА_3 , яке розташоване по АДРЕСА_2 . Відповідач вздовж паркана впритул від огорожі, що розділяє їх суміжні господарства посадила зелені насадження (дерева вишні та туї, кущі декоративних троянд). Насадження спричиняють тінь на кущі малини, ожини та смородини, які посаджені ним з дотриманням норм та стандартів на віддалі не меншій ніж 1 м. від огорожі та не спричиняють будь-яких незручностей для відповідача. Крім цього ОСОБА_3 , збудувала гараж , вказана прибудова знаходиться на відстані меншій 1 метра від огорожі, що порушує вимоги п.3.175.2.4-1-94 «Планування та забудови, міських та сільських поселень. Відповідно до вказаного нормативно - правового акту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни має бути не меншою ніж 1 метр. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно - технічних заходів, що запобігають стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. З причин не дотримання вищенаведених технічних умов, стічні води з даху даного гаража виливаються на його подвір?я, тим самим спричиняючи йому як власнику земельної ділянки забруднення, розмив верхнього шару родючого грунту. Все це призводить до затінення та розмноження бур?янів значних незручностей для нього, особи пенсійного віку, металевий паркан піддається значній корозії. Його неодноразові звернення до відповідача про усунення вищезазначених недоліків, залишаються без належного реагування, у зв?язку з чим він 13.01.2024 року, звернувся із відповідною заявою до органу місцевого самоврядування. На його звернення до Нижьовербіжської сільської ради він отримав за № п-6 від 16.03.2023 року відповідь, що по його зверненню комісією з питань містобудування. будівництва, земельних відносин та охорони природи від 13.03.2023 року, виявлено порушення правил добросусідства, відповідно до державних - будівельних норм ДБН 79-92, та рекомендовано ОСОБА_3 , в двомісячний термін перемістити на відстань 1 м від межі некапітальну будову ( гараж), а також в місячний термін зрізати або пересадити 5-ть багаторічних насаджень, що ростуть на її прибудинковій території. ОСОБА_3 , не прислухалась до рекомендацій комісії Нижьовербіжської сільської ради, не зрізала (не пересадила ) багаторічні зелені насадження, не перенесла на рекомендовану відстань від межі гараж в наданий їй термін. 01.09.2023 року, він звернувся із скаргою до Державної інспекції Архітектури та містобудування України в Івано-Франківській області, щодо неправомірних дій моєї сусідки, яка без жодних дозвільних документів та погодження із ним побудували на межі гараж. Скарга залишилась без реагування. 07.02.2024 року, він звернувся із скаргою до Державної Інспекції Архітектури та Містобудування України ( далі ДІАМ) з аналогічною скаргою та отримав відповідь за № 1978/28/13-24 від 22.02.2024 р, якою його скарга не задоволена. На даний час він вичерпав усі можливості досудового врегулювання спору із відповідачем і вимушений звернутись до суду за захистом його порушених прав. Тому, просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0543, шляхом знесення самовільно насаджених у безпосередній близькості до паркана дерев, знесення самовільно побудованого впритул до паркана гаража; судові витрати по справі стягнути з відповідача.

21.08.2024 року від відповідача поступив відзив, у якому вона посилається на те, що даний позов не визнає, та вважає його безпідставним та необгрунтованим з огляду на наступне. Згідно правовстановлюючих документів та технічного паспорта у її господарстві не має ні гаражу, ні тим більше самочинного будівництва. Вона, ОСОБА_3 , є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі Договору дарування, 25.06.1986 року. А на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами виготовлено технічний паспорт, який зареєстровано у реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Крім того, у неї наявна виписка з інвентаризаційних матеріалів, видана ОКП Коломийське МБТІ. Остання інвентаризація її будинку була проведена в червні 2023 року. З усіх наявних у неї документів чітко видно, що жодної самочинно збудованої господарської будівлі чи споруди на її подвір`ї не має. Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , їй належать наступні об?єкти: А- житловий будинок рік побудови 1984, Б-сарай, В - стодола, Г - навіс, Д - сарай, - рік побудови 1989, №1 - криниця №2-3 - огорожа. Попри це, у своїй позовній заяві позивач не надає жодного доказу на підтвердження того, що хоч якась її будівля чи споруда створює чи завдає будь-яку шкоду позивачу. Дійсно між нею та позивачем є неприязні відносини, адже з його ініціативи у них і виникають суперечки, проте всі претензії позивача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. На фото, яке долучає позивач до справи чітко видно, що її господарська будівля повернута тильною стороною до господарства позивача, дах облаштовано таким чином, що дощові води не можуть стікати на його подвір`я, окрім того є ринви для збирання дощу і вони виведені у резервуар. Норми ДБН, на які посилається позивач не можуть бути застосовані у даній ситуації, адже всі будівлі було збудовано до 1992 року і відомості про них, внесені в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідно до положень ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об?єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред?явлено до суду в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об?єкта є неможливою. Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. Підсумовуючи вищенаведене, слід дійти до висновку про неможливість задоволення позовної вимоги стосовно знесення самочинно збудованого гаражу, адже самочинного будівництва з точки зору закону на її подвір`ї немає, та позивачем не доведено, що будь-яка з належних їй будівель порушує його права. Стосовно вимоги про знесення самовільно насаджених дерев, хочу пояснити наступне. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджує факт, що дерева ростуть на відстані менше ніж 1 м. від межі земельної ділянки позивача. Також, не надано доказів які підтверджують затінення його малини та факту зменшення урожаю внаслідок цього. Варто зазначити, що земельна ділянка, на якій ростуть зелені насадження їй не належить. Окрім того, позовна вимога звучить: «усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0543, яка належить ОСОБА_1 », у мотивувальній частині позову, позивач вказує, що перешкоди, які створюються йому у використанні його земельної ділянки, полягають у затіненні кущів малини, які ростуть у нього на земельній ділянці. Проте, позивач не зазначає нічого про негативний вплив тіні на малину, і чи взагалі такий є. Не менш важливим є той факт, що згідно правовстановлюючих документів на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0543 її цільовим призначенням є - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, а не для ведення садівництва. Тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 17.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі рішення ХІ сесії 11 скликання Верхньовербізької сільської ради народних депутатів від 25.12.1997 року, передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0, 2457 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю Серія ІФ-0706 2/000233 від 14.09.1999 року (а.с. 8).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав № 340943605 від 31.07.2023 року, власником земельної ділянки, площею 0, 2457, кадастровий номер: :01:001:0543, є ОСОБА_1 , на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 68661369 від 31.07.2023 року (а.с. 9).

Копією свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 25.04.1990 року, підтверджується, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_1 , на праві приватної власності (а.с. 10).

ОСОБА_1 , звертався до голови Нижньовербізької сільської ради з вказаною заявою, у якій просить застосувати міри впливу до його сусідки ОСОБА_3 , яка не дотримується правил добросусідства, та зобов`язати її зрізати багаторічні насадження, які ростуть поблизу межі, також зобов`язати ОСОБА_3 , демонтувати гараж і туалет, які знаходяться на недозволеній відстані від межі, що призводить до затінення земельної ділянки (а.с. 14).

Відповідно до копії Повідомлення № П-6 від 16.03.2023 року, Нижньовербізької сільської ради, ОСОБА_1 , повідомлено про те, що комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи від 13.03.2023 року, виявлено порушення правил добросусідства, відповідно до державних будівельних норм ДБН 79-92, а тому рекомендовано ОСОБА_3 , у двомісячний термін перемістити на відстань 1, 0 м., від межі некапітальну будову (гараж), а також у місячний термін зрізати або пересадити п`ять багаторічних насаджень, що ростуть на її прибудинковій території (а.с. 15).

01.09.2023 року, ОСОБА_1 , звертався із вказаною скаргою до Державної інспекції Архітектури та містобудування України в Івано-Франківській області, у якій просить зобов`язати ОСОБА_3 , усунути порушення, допущені нею, що виразились у порушенні правил добросусідства та самовільному будівництві гаража, посадці зелених насаджень безпосередньо та у притик до межі, що розділяє їх господарства (а.с. 16).

26.10.2023 року, ОСОБА_1 , звертався із вказаною скаргою до Державної інспекції Архітектури та містобудування України в Івано-Франківській області, у якій просить зобов`язати ОСОБА_3 , усунути порушення, допущені нею, що виразились у порушенні правил добросусідства та самовільному будівництві гаража, посадці зелених насаджень безпосередньо та у притик до межі, що розділяє їх господарства (а.с. 17).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 , є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору дарування від 25.06.1986 року (а.с. 48-49).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав № 390535717 від 12.08.2024 року, ОСОБА_3 , є власницею закінченого будівництвом житлового будинку, загальною площею 63, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 25.06.1986 року, виданого Верхньовербізькою сільською радою народних депутатів (а.с. 50).

Згідно до копії Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 77044 від 09.06.2023 року, у АДРЕСА_1 , згідно архівних даних, станом на 31.12.2012 року, у Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано у реєстровій книзі № 2 під реєстровим № 269, за ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 25.06.1986 року, виданого Верхньовербізькою сільською радою народних депутатів. У цій виписці зазначено такий опис майна: літ А житловий будинок, літ Б сарай, літ. В стодола, літ. Г навіс, літ. Д сарай, 1 криниця, 2-3 огорожа. (а.с. 55).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 від 24.11.2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, про що складено відповідний актовий запис № 118 (а.с. 56).

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 68141378 від 18.01.2022 року, приватним нотаріусом Григорець В.М., 18.01.2022 року, зареєстровано спадкову справу № 68994049. Після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

V. Оцінка суду

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Оцінюючи позицію позивача, суд доходить висновку, що основними доводами позовної заяви позивач зазначає наступні:

- що ОСОБА_3 , вздовж паркана, впритул від огорожі, що розділяє їх господарства, посадила зелені насадження, що спричиняють тінь на кущі малини, ожини та смородини, які посаджені позивачем, а тому їх слід зрізати чи пересадити;

- що ОСОБА_3 , збудувала гараж, який знаходиться на відстані менше одного метра від огорожі, внаслідок недотримання технічних умов, стічні води з даху вказаного гаража виливаються на подвір`я позивача, що спричиняє йому, як власнику земельної ділянки забруднення, верхнього шару родючого грунту, зазначене призводить до затінення та розмноження бур`янів, значних незручностей для позивача, також, металевий паркан піддається значній корозії.

Оцінюючи аргументи позивача, суд доходить таких висновків.

Підставами для захисту права власності або права користування нерухомим майном у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо нерухомого майна, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі №761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду виклав у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №924/831/17, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 22.09.2022 у справі №924/1146/21, від 06.10.2022 у справі №922/2013/21, від 17.11.2022 у справі №904/7841/21).

Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18 та від 03.03.2020 у справі №910/6091/19).

Оцінивши докази, суд вважає, що позивач не довів порушення його прав, оскільки не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилався в позові, а саме, що зелені насадження спричиняють тінь на кущі малини, ожини та смородини, які він посади.

Також, позивачем не доведено, що стічні води з даху стодоли, яка знаходиться у власності відповідачки, виливаються на подвір`я позивача, що спричиняє йому, як власнику земельної ділянки забруднення верхнього шару родючого грунту, призводить до затінення та розмноження бур`янів, значних незручностей для позивача, також, металевий паркан піддається значній корозії.

Жодного доказу на підтвердження цього позивачем не надано.

У свою чергу відповідачкою надано фототаблицю, долученої до відзиву, де, зображено господарську будівлю, на якій дах облаштовано ринвами (а.с. 58-68).

А тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 319, 386, 391 ЦК України, керуючись 12, 13, 81, 82, 89, , 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Нижньовербізька сільська рада, код ЄДРПОУ: 0435083, адреса: с. Нижній Вербіж, вул. Довбуша, 1, Коломийського району, Івано-Франківської області, 78218.

Суддя: Васильковський В. В.