20.02.2025 Єдиний унікальний номер 266/4269/17
Провадження № 6/205/85/25
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2025 року місто Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Дорошенко Г.В., ознайомившись з матеріалами заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука Павла Васильовича, заінтересовані особи: АТ «Українська залізниця», ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчук П.В. через систему «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого листа №266/4269/17 від 03.03.2021 року, виданого Приморським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Українська залізниця» заборгованості у сумі 71045,64 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 року, вказану заяву було розподілено головуючому судді Дорошенко Г.В., яка передана судді канцелярією суду 19.02.2025 року.

Суддя, дослідивши заяву про видачу дубліката виконавчого листа, встановив наступне.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Ознайомившись з заявою, суддя вважає, що заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Згідно з підп. 17.4 п. 17 розділу XІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету.

Таким чином, за подачу заяви про видачу дубліката виконавчого листа справляється судовий збір в розмірі 90 грн 84 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником до заяви про видачу дубліката виконавчого листа не додано квитанцію про сплату судового збору на суму 90,84 грн.

Також відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд не приймає до уваги доводи приватного виконавця Григорчука П.В. в заяві про видачу дублікату виконавчого документа, що він не є стороною у справі та не повинен сплачувати судовий за видачу дублікату виконавчого документу, виходячи з наступного.

Григорчук П.В. у цій справі діє як приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області і звернувся до суду в інтересах стягувача.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виняткових обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також, відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» до витрат виконавчого провадження відноситься, зокрема, сплата судового збору.

Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, заявник не навів беззаперечних підстав звільнення від сплати судового збору, виступаючи у цій справі як суб`єкт незалежної професійної діяльності.

Аналогічний правовий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.06.2023 року у справі № 235/4261/16-ц провадження № 61-8425ск23.

Згідно з ч.3 ст.236 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

ЦПК України не врегульовані вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу дубліката виконавчого документа, тому, виходячи із приписів ч.9 ст.10 ЦПК України щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до вказаної заяви визначаються загальними нормами, зокрема, статтями 175 та 177 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

Оскільки заява Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука Павла Васильовича про видачу дубліката виконавчого листа не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тому вона підлягає залишенню без руху з метою надання строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

Керуючись ст.ст. 175, 177, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука Павла Васильовича, заінтересовані особи: АТ Українська залізниця, ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа залишити без руху.

Надати заявнику п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: Г.В. Дорошенко .