УХВАЛА

20 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 352/2181/23

провадження № 61-1643ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тисменицького районного суду перебуває об`єднана цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів в межах розгляду об`єднаної цивільної справи.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

21 січня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про виправлення описки у постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, обґрунтовуючи її тим, що у резолютивній частині постанови має місце описка, вказано, що постанова може бути оскаржена в касаційному порядку. Разом з тим, відповідно до статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів та постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали, не підлягають касаційному оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 січня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 14 січня 2025 року відмовлено.

09 лютого 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 січня 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про виправляння описки.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки у судовому рішенні.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації, виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні доказів, згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України у касаційному порядку оскарженню не підлягає, в ухвалі від 23 січня 2025 року вказав, що помилкове зазначення апеляційним судом у постанові від 14 січня 2025 року про можливість її оскарження у касаційному порядку не є опискою у розумінні статті 269 ЦПК України. Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов достатньо обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про виправлення описки.

Апеляційний суд обґрунтовано взяв до уваги, що виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер і можуть ускладнити виконання судового рішення. Водночас помилкове зазначення у постанові від 14 січня 2025 року про можливість її оскарження у касаційному порядку не свідчить про зміну правил чи розширення прав, визначених процесуальним законом. Таке посилання не є абсолютною підставою для відкриття касаційного провадження.

Разом з тим, скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову (частина друга статті 406 ЦПК України).

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 269 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 січня 2025 року, яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи, є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно - відмовити.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович