Справа № 375/1302/24
Провадження № 2/375/96/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Смик М.М.,

за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ «Коллект Центр») «звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказувало про те, що відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 1 300 грн, строком на 30 днів (до 2 липня 2021 року), зі стандартною процентною ставкою в розмірі 1,90% на день та зі зниженою процентною ставкою в розмірі 1,615 % на день.

Відповідач не виконав договірні зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року, укладеним ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , в сумі 4 307,95 грн, з яких: заборгованість за кредитом 1 300 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 2 964 грн, інфляційні збитки 37,97 грн, 3 % річних 5,98 грн.

30 грудня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-12/2021-21, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників ТОВ «Авентус Україна», зокрема, до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило (продало) ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників ТОВ «Вердикт Капітал», зокрема, до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року.

Крім того, позивач вказував, що відповідно до умов договору позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року ТОВ «Маніфою» надало ОСОБА_1 позику у розмірі 2 000 грн, строком на 30 днів (до 16 травня 2021 року), з базовою процентною ставкою від суми позики в розмірі 1,99000 % на день, з процентною ставкою від суми позики в разі її прострочення в розмірі 1,01 % на день.

Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, укладеним

ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , в сумі 33 434 грн, з яких заборгованість за позикою 2 000 грн та заборгованість за процентами за користування позикою 31 434 грн.

13 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13/10-2021, за умовами якого ТОВ «Маніфою» передало (відступило)

ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників ТОВ «Маніфою», зокрема до

ОСОБА_1 за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року.

10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, за умовами якого

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило (продало) ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року.

Вважаючи себе кредитором за договором про надання споживчого кредиту №4252378 від 2 червня 2021 року та договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року (боржником за якими є відповідач) ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з ОСОБА_1 :

заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року, укладеним ТОВ «Авентус Україна» з ОСОБА_1 ,

в сумі 4 307,95 грн, з яких: заборгованість за кредитом 1 300 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 2 964 грн, інфляційні збитки 37,97 грн,

3 % річних 5,98 грн;

заборгованість договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, укладеним

ТОВ «Маніфою» з ОСОБА_1 в сумі 33 434 грн, з яких заборгованість за

позикою 2 000 грн та заборгованість за процентами за користування позикою 31 434 грн,

3 028 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору,

13 000 грн на відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну (правничу) допомогу.

Процесуальні дії у справі, заяви (клопотання) учасників та їх позиція викладена у судовому засіданні

Ухвалою судді від 4 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 2 жовтня 2024 року об 11 год.

2 жовтня 2024 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному; розгляд справи призначено на 29 жовтня 2024 року на 13 год 30 хв.

29 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її вступом як представника, в якій просила надати час на ознайомлення з матеріалами справи.

У зв`язку з поданням представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначеної заяви, розгляд справи відкладено до 11 год 30 хв 26 листопада 2024 року.

26 листопада 2024 року справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання і приміщенні Рокитнянського районного суду Київської області; розгляд справи призначено на 24 грудня 2024 року на 15 год 30 хв.

24 грудня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін.

Ухвалою судді від 27 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Змієвської Т.П. та забезпечено її участь у судовому засіданні, призначеному на 28 січня 2025 року о 14 год та усіх послідуючих судових засіданнях у справі № 375/1302/24, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення EASYCON, відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 8 квітня 2020 року № 169.

Представник позивача адвокат Змієвської Т. П., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення EASYCON, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача Білоус О. М. визнала позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отриманими в позику та кредит грошовими коштами і процентами, нарахованими в межах строку кредитування.

ОСОБА_2 зазначила про відсутність у кредитора права нараховувати проценти поза межами строку кредитування, в обґрунтування чого послалася на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Крім того вказала, що:

за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року строк кредитування погоджено сторонами до 2 липня 2021 року, протягом якого ТОВ «Авентус Україна» нарахувало ОСОБА_1 проценти у розмірі 629,85 грн. Після зазначеної дати строк кредитування пролонгувався автоматично на підставі пункту 4.3.1 вказаного договору і тривав до 9 вересня 2021 року. Після цієї дати у кредитора було відсутнє право для нарахування процентів.

договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року з урахуванням укладених

ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 додаткових угод до цього договору тривав з 16 квітня до 15 липня 2021 року. Після цієї дати у кредитора було відсутнє право для нарахування процентів.

Разом з тим ОСОБА_2 зазначала, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними і не відповідають критерію реальності таких витрат і розумності їхнього розміру. Просила зменшити розмір таких витрат.

28 січня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 19 лютого 2025 року до 13 год 00 хв.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 2 червня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 4252378, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 300 грн, строком на 30 днів (до 2 липня 2021 року, зі стандартною процентною ставкою в розмірі 1,90% на день та зі зниженою процентною ставкою в розмірі 1,615 % на день.

Факт отримання відповідачем кредиту від ТОВ «Авентус Україна» 2 червня 2021 року (зарахування кредитних коштів у розмірі 1 300 грн на картку № НОМЕР_1 , зазначену ОСОБА_1 при укладенні договору) підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» вих. № 7/4867 від 17 травня 2024 року.

Відповідач не виконав договірні зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року, укладеним ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , в сумі 4 307,95 грн, з яких: заборгованість за кредитом 1 300 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 2 964 грн, інфляційні збитки 37,97 грн, 3 % річних 5,98 грн.

30 грудня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-12/2021-21, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників ТОВ «Авентус Україна», зокрема, до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 4252378

від 2 червня 2021 року.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило (продало) ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників ТОВ «Вердикт Капітал», зокрема, до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року.

Також судом встановлено, що 16 квітня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, відповідно до умов якого отримав позику у розмірі 2 000 грн, строком на 30 днів (до 16 травня 2021 року), з базовою процентною ставкою 1,99000 % на день від суми позики, з процентною ставкою 1,01 % на день від суми позики в разі її прострочення.

16 травня та 15 червня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 уклали додаткові угоди №№ 1 та 2 до договору позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, якими погодили продовження строку його дії спочатку до 16 травня 2021 року, а в подальшому до 16 липня 2021 року.

Факт отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «Маніфою» 16 квітня 2021 року (зарахування кредитних коштів у розмірі 2 000 грн на картку № НОМЕР_2 ) підтверджується дослідженими у судовому засіданні листом ТОВ «Вей фор пей» вих. № 4038-ВП від 5 червня 2023 року та листом ТОВ «Вердикт Капітал» вих. № 1720 від 6 червня 2023 року.

Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, укладеним

ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , в сумі 33 434 грн, з яких заборгованість за позикою 2 000 грн та заборгованість за процентами за користування позикою 31 434 грн.

13 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13/10-2021, за умовами якого ТОВ «Маніфою» передало (відступило)

ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників ТОВ «Маніфою», зокрема до

ОСОБА_1 за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року.

10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, за умовами якого

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило (продало) ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача адвоката Змієвської Т. П. і представника відповідача Білоус О. М. та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша та друга статті 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частинами першою-четвертою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За змістом статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду

від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20),

від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19),

від 7 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Відповідно до частини другої статі 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що

2 червня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 4252378, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 300 грн, які зобов`язався повернути в строк, визначний договором, та сплатити проценти за користування кредитом;

16 квітня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 2137472, відповідно до умов якого отримав позику у розмірі 2 000 грн, які зобов`язався повернути в строк, визначний договором, та сплатити проценти за користування кредитом;

право вимоги за вказаними договорами набуло ТОВ «Коллект Центр».

Надаючи оцінку правомірності нарахування процентів за вказаним договорами, суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) виклала правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зі змісту договору про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року суд встановив, що:

строк кредитування погоджено сторонами до 2 липня 2021 року.

пунктом 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктах 4.2.2- 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

в пункті 4.3.2 сторони погодили, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пунктах 4.3.1 договору.

Враховуючи викладене строк кредитування за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року тривав з дати його укладення до 30 вересня 2021 року (90 днів автоматичної пролонгації з 2 липня 2021 року).

Зі змісту поданого позивачем розрахунку за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року суд встановив, що за цим договором проценти за користування кредитом нараховувалися в період з 2 червня 2021 року до 30 вересня 2021 року іх розмір складає 2 964 грн.

Суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що строк кредитування за цим договором тривав до 3 вересня 2021 року, оскільки такі доводи ґрунтуються на неправильному розрахунку відповідних періодів.

Так, строк за цим договором закінчився 2 липня 2021 року; автоматична пролонгація договору почалася 3 липня і тривала до 30 вересня цього ж року. Інтервал між цими датами, в межах яких нараховано проценти, становить 89 днів. Тому такий строк кредитування узгоджується з умовами договору, якими врегульовано автоматичну пролонгацію (пункт 4.3.1).

Розмір інфляційних збитків та 3 % річних, які нараховані договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року представник відповідача не спростувала.

За таких обстави, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року, укладеним ТОВ «Авентус Україна» з ОСОБА_1 , право вимоги за яким набув позивач, в сумі 4 307,95 грн, з яких: заборгованість за кредитом 1 300 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 2 964 грн, інфляційні збитки 37,97 грн, 3 % річних 5,98 грн.

Щодо нарахування процентів за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що:

16 квітня 2021 року ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, відповідно до умов якого отримав позику у розмірі 2 000 грн, строком на 30 днів (до 16 травня 2021 року). Згідно з графіком нарахування процентів за цим договором, їх розмір в період з 16 квітня до 16 травня 2021 року складає 600 грн;

16 травня 2021 року цими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 договору

позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, яким продовжено строк позики до 15 червня 2021 року і погоджено графік нарахування процентів за цей період, за яким розмір процентів за період з 16 травня до 15 червня 2021 року складає 1 194 грн;

15 червня 2021 року вказаними сторонами укладено додаткову угоду № 2 договору позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, яким продовжено строк позики до 15 липня 2021 року і погоджено графік нарахування процентів за цей період, за яким розмір процентів за період з 15 червня до 15 липня 2021 року складає 1 194 грн;

Враховуючи викладене строк за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року з урахуванням змісту додаткових угод від 15 травня та 15 червня 2021 року тривав з дати його укладення до 15 липня 2021 року, а розмір процентів правомірно нарахований в межах зазначеного строку складає 2 988 грн (600 грн + 1 194 грн + 1 194 грн).

Зі змісту поданого позивачем розрахунку за договором позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, суд встановив, що

за період з 16 квітня до 15 липня 2021 року ОСОБА_1 нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 2 988 грн;

за цей період ОСОБА_1 сплатив на погашення процентів 16 травня 2021 року 600 грн та 15 червня 2021 року 1 194 грн;

після закінчення строку кредитування в період з 16 липня до 3 вересня 2021 року відповідачу нараховано проценти за договором позики у розмірі 1 990 грн та проценти за користування простроченою позикою у розмірі 1 794 грн.

Враховуючи викладене розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача за вказаним договором позики становить 1 194 грн (2 988 грн (проценти нараховані в межах строку кредитування) 1 794 грн (сплачені позивачем проценти згідно з розрахунком)).

Інші заявлені до стягнення проценти нараховані поза межами строку кредитування, тому не підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість договором

позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року, укладеним ТОВ «Маніфою» з ОСОБА_1 в сумі 3 194 грн, з яких заборгованість за позикою 2 000 грн та заборгованість за процентами за користування позикою 1 194 грн.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 7 501,95 грн, що становить 19,88% від розміру заборгованості, пред`явленому цим позовом до стягнення (37 741,95 грн).

Враховуючи, що позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено на 19,88 % розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню на користь цього товариства за рахунок ОСОБА_1 складає 601,97 грн (3 028 грн (судового збору, сплаченого за подання позову) * 19,88%).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 1 липня 2024 року, укладеним ТОВ «Коллект Центр» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням (далі АО) «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором;

прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»;

заявкою ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 355

від 30 липня 2024 року, з якої вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання юридичних послуг щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ;

витягом з акта № 2 про надання юридичної допомоги від 6 серпня 2024 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , згідно з яким АО «Лігал Ассістанс» надало позивачу такі послуги: усна консультація з вивченням документів 4 000 грн та складання позовної заяви про стягнення боргу 9 000 грн),

копією платіжної інструкції № від 13 серпня 2024 року про сплату за надання правової допомоги згідно з договором № 01-07/2024 від 1 липня 2024 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечувала проти розміру витрат на професійну правничу допомогу і просила про їх зменшення.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14 382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих АО «Лігал Ассістанс» послуг, їх дійсність та необхідність, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір професійної правничої допомоги в цій справі до 9 000 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності та необхідності вчинення певних процесуальних дій.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено на 19,88 % розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню на користь цього товариства за рахунок ОСОБА_1 складає 1 789,20 грн (9 000 грн * 19,88%).

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплаті судового збору в розмірі 601,97 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 789,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість договір про надання споживчого кредиту № 4252378 від 2 червня 2021 року у розмірі 4 307,95 грн (чотири тисячі триста сім гривень 95 копійок) та за договором договір позики № 2137472 від 16 квітня 2021 року у розмірі 3 194 грн (три тисячі сто дев`яносто чотири гривнi), а всього 7 501,95 грн (сім тисяч п`ятсот одна гривня 95 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 601,97 грн (шістсот одна гривня 97 копійок) у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 1 789,20 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять гривень 20 копійок) на відшкодування витрат зі сплати професійної правничої допомоги, а всього 2 591,17 грн (дві тисячі п`ятсот дев`яносто одна гривня 17 копійок).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: 01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306, ).

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення суду складено 19 лютого 2025 року.

Суддя Марина СМИК