Справа № 372/5661/24
Провадження 2-о-17/25
ухвала

Іменем України

20 лютого 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханський О.Б.

за участю секретаря Клименко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у місті Обухів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області в особі Відділу обслуговування громадян № 13 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання на час смерті та перебування на утриманні

ВСТАНОВИВ:

Заявник, звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання на час смерті та перебування на утриманні. В обґрунтування заяви зазначає, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їхній батько ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла їхня мати ОСОБА_5 . Після смерті її чоловіка, її брат почав фактично проживати з нею в будинку, який залишився після смерті їхніх батьків. Він допомагав їй по господарству, та у вихованні дітей, в зв`язку з тим, що своєї сім`ї не мав. Після початку повномасштабної війни, його було мобілізовано. Після чого він їй постійно допомагав грошима. 29 серпня 2023 року під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Роботине, Запорізької області, в результаті мінометного обстрілу з боку противника, отримав поранення та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зібравши всі необхідні документи, вона звернулась до РТЦК, для оформлення одноразової грошової допомоги за загиблого.

17 липня 2024 року їй надійшов лист від РТЦК, та СП в якому повідомлено про те що її документи повернуті на доопрацювання, а саме: для надання документів, які підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. Також вона подала до нотаріуса заяву про відкриття спадкової справи, так як вона є рідною його сестрою, та спадкоємцем його майна. Тож, на підставі вищевикладеного, вона вимушена звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 21.10.2024 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 26.11.2024 р. залучено в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України.

16.12.2024 на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», надійшли пояснення від представника Міністерства оборони України, відповідно до яких зазначено, що заявлені вимоги є безпідставними, необгрунтованими, не підтвердженні жодними доказами, у зв`язку з чим у їх задоволенні має бути відмовлено. Крім того, у заяві зазначено, що метою встановлення факту перебування заявника на утриманні у померлого військовослужбовця необхідно для отримання одноразової грошової допомоги (далі - огд) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.22 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Заявник не надає доказів відсутності дружини, неповнолітніх дітей, ймовірних утриманців померлого військовослужбовця. До заяви не додано підтвердження відсутності інших членів сім`ї, що безпосередньо має відношення до справи і впливає на предмет заяви. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання заявник не надала належних і допустимих доказів на підтвердження даного факту, проживання із військовослужбовцем. Більш того, подані нею докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків притаманних членам сім`ї, набуття майна тощо.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявник посилається на реалізацію права на отримання огд у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, що є спором про право. Виходячи з того, що метою встановлення факту для заявниці є отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, рішення про виплату якої приймає Міністерство оборони України, а тому є наявність спору. Заявник не підтверджує відсутність інших осіб померлого «військовослужбовця», які можуть претендувати на призначення та виплату їм частини одноразової грошової допомоги, в тому числі батьків, неповнолітніх дітей, утриманців чи інших членів сім`ї померлого, які, ймовірно, можуть мати право на призначення та отримання огд. Тобто, є підстави вважати, що в даному випадку існує спір про право у зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога у зв`язку із смертю «військовослужбовця» призначається та виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та виплату. На підставі викладених письмових пояснень просили відмовити в заяві про встановлення факту проживання та перебування на утриманні.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність, заяву підтримують та просять задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в особі Відділу обслуговування громадян № 13 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, просять прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В своїх письмових поясненнях представник заінтересованої особи Міністерства оборони України просив відмовити в заяві ОСОБА_1 , посилаючись на наявність спору про право.

Згідно з ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-ГУ окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Виходячи з цього, для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 5 постанови від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тобто, справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду в порядку окремого провадження за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Виходячи з цього, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Таким чином, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження у справі, так і в процесі розгляду справи.

Зазначене вище відповідає висновкам, викладеним у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 (справа № 522/11740/14-ц, провадження № 61-19160св18), від 27.06.2018 (справа № 522/10696/17, провадження № 61-12109св18), від 31.10.2018 (справа № 477/284/16-ц, провадження № 61-24391св18), від 18.07.2022 (справа № 755/9100/18, провадження № 61-17332св20), у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.03.2021 року (справа № 643/14985/18-ц).

У зв`язку з вищевикладеним випливає, що ключовою ознакою окремого провадження є безспірність. Відтак, у разі встановлення судом під час розгляду справи у порядку окремого провадження можливості виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у будь-якої особи внаслідок підтвердження наявності такого юридичного факту, про який просить заявник, суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження.

Обгрунтовуючи своє клопотання представник Міністерства оборони України посилається на те, що звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту Заявниця зазначає, що встановлення факту проживання на час смерті та перебування на утриманні померлого ОСОБА_2 , необхідне для оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань по захисту Батьківщини.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з п. 1, пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (надалі також - ЗУ № 2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЗУ № 2011-ХІІ право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно з абз. 1, 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі також "Постанова № 168") сім`ям загиблих військовослужбовців виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі - агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Суд погоджується із доводами представника заінтересованої особи про те, що задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і встановлення факту проживання на час смерті та перебування на утриманні військовослужбовця безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право.

Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану затверджений наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.01.2023 № 176/39232 (надалі також "Порядок № 45").

Відповідно до п. 1.3. Порядку № 45 сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до п. 4.4. Порядку № 45 документи щодо отримання та виплати одноразової грошової допомоги опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України відповідно до їх повноважень і передаються на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (надалі також комісія Міноборони), яка утворена в апараті Міноборони відповідно до Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за № 1497/29627. Комісія Міноборони приймає рішення, пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Виходячи з цього, слід погодитись із правовою позицією Міноборони, що заперечувало проти розгляду заяви про встановлення факту, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого брата ОСОБА_2 по день його смерті у порядку окремого провадження на підставі існування спору про право.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18).

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявницею невірно обрано спосіб захисту її прав та законних інтересів, оскільки заявлені нею вимоги не можуть вирішуватись у окремому провадженні, а повинні вирішуватись у іншому передбаченому законом порядку, зокрема у загальному позовному проваджені.

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу, необхідність забезпечення повноти, всебічності та об`єктивності розгляду справи, вбачається наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 251, 257 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області в особі Відділу обслуговування громадян № 13 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Київській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання на час смерті та перебування на утриманні, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя О.Б. Тиханський