Справа № 645/6615/24
Провадження № 2/645/482/25
18 лютого 2025 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Спесивцева О.В.,
за участі секретаря судового засідання Асєєвої К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Стрикаль Максима Вікторовича до ОСОБА_2 про відшкодування грошових коштів,
Позивач, ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Стрикаль Максима Вікторовича, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 234840,00 грн. в рахунок суми, яка є перевищенням 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, а також стягнути судові витрати.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.11.2024 прийнято справу до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.01.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач не прибула, представником позивача адвокатом Стрикаль М.В. надано заяву, в якій він просив провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відзив на позовну заяву відповідач не надала.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кішкіною О.О., за реєстровим №895 (а.с. 11-12).
Позивач вказує, що нею було виконано умови договору в частині сплати продавцю грошових коштів у розмірі 237510,00 грн., що підтверджується відповідною заявою ОСОБА_2 від 07.03.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кішкіною О.О. (а.с. 13)
07 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кішкіною О.О., за реєстровим №901 (а.с. 14-17).
Пунктом 2.2. Договору іпотеки передбачено, що сторони оцінюють майно, що є предметом іпотеки у сумі 316680,00 грн.
Пунктом 4.1. Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки може здійснюватись в позасудовому порядку шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Позивач вказує, що нею було здійснено ремонтні роботи у належній їй 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що вплинуло на вартість майна. Так, відповідно до звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , станом на 10.08.2021 року ринкова вартість належної ОСОБА_1 частки житлового будинку становить 348900,00 грн. без ПДВ. (а.с. 26-60).
Позивач вказує, що відповідач після набуття права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» як на предмет іпотеки - 28.09.2021 року, не виконала свої зобов`язання перед позивачем щодо сплати на її користь перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Визначаючи розмір відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, позивач посилається на Звіт про оцінку майна від 10.08.2021 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , згідно якого. станом на 10.08.2021 року ринкова вартість належної ОСОБА_1 частки житлового будинку становить 348900,00 грн.
Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).
У пунктах 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ст. 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, яке залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).
За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 скористалася своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі застереження в іпотечному договорі, зареєструвавши 28.09.2021 року за собою право власності на предмет іпотеки.
При цьому, відповідно до звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , станом на 10.08.2021 року ринкова вартість 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , становила 348900,00 грн. без ПДВ.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 234840,00 грн. в рахунок суми, яка є перевищенням 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим, суд, при заочному розгляді справи, не має підстав піддавати надані позивачем докази сумніву.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 139 ЦПК України).
Матеріалами справи підтверджено, що звертаючись до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 2348 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією (а.с.69)
Також, позивачем було понесено витрати на послуги з оцінки нерухомого майна від 10.08.2021 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн., на підтвердження чого надано копії договору, акту прийому-передачі робіт, рахунок-фактуру (а.с. 22-60).
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2348 грн. 40 коп, а також витрати на проведення оцінки нерухомого майна в розмірі 2000 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Стрикаль Максима Вікторовича до ОСОБА_2 про відшкодування грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 234840 ( двісті тридцять чотири тисячі вісімсот сорок) грн. 00 коп. та витрати на проведення оцінки нерухомого майна в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 2348 ( дві тисячі триста сорок вісім) грн. 40 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 19.02.2025 року.
Головуючий суддя О.В. Спесивцев