УХВАЛА

13 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 473/4129/23

провадження № 61-1282ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі - АТ «ОГС «Миколаївгаз»), Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі - Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України») про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, у якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо порушення права на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації щодо річного обсягу споживання природного газу за період з 01 жовтня 2021 року по 30 січня 2023 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо порядку нарахування обсягів спожитого позивачкою природного газу за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року;

- визнати протиправною відмову відповідача в проведенні коригування річного обсягу спожитого природного газу за особовим рахунком позивачки № НОМЕР_1 , оформлену листом від 30 січня 2023 року № 540-ЛВ-1521-0123;

- визнати порушення відповідачем Мінімальних стандартів та вимог до якості і обслуговування споживачів природного газу, затверджених Постановою НКЕКП №1156 від 21 вересня 2017 року (не була проведена звірка фактично використаного об`єму природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та не складений відповідний акт);

- зобов`язати відповідача здійснити коригування величини фактичного обсягу споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за 2021-2022 роки, визначивши цей обсяг на рівні 1767,59 м3;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості річної замовленої потужності послуги розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та місячної вартості послуги на розрахунковий 2023 рік за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ із розрахунку величини річного обсягу споживання природного газу на рівні 1767,59 м3;

- стягнути з відповідача пеню за прострочення проведення коригування річної вартості послуги розподілу природного газу за 2023 рік в сумі 43381 грн. 75 коп.;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. 00 коп.;

- стягнути компенсацію за протиправну бездіяльність відповідача в сумі 3 000 грн. 00 коп. (не була проведена звірка фактично використаного об`єму природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та не складений відповідний акт).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «ОГС «Миколаївгаз» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів задоволено частково.

Зобов`язано АТ «ОГС «Миколаївгаз» провести перерахунок об`ємів фактично спожитого газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року.

Стягнуто з АТ «ОГС «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ОГС «Миколаївгаз» відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Стягнуто з АТ «ОГС «Миколаївгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року апеляційну скаргу АТ «ОГС «Миколаївгаз» задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до АТ «ОГС «Миколаївгаз», Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів та моральної шкоди відмовлено.

Компенсовано АТ «ОГС «Миколаївгаз» за рахунок держави судові витрати у розмірі 3 633,60 грн.

28 січня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до цього суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (resjudicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом спору у цій справі є визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів.

Отже, справа № 473/4129/23 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат