ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2316/24 Номер провадження 22-ц/814/535/25Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік Ю. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в особі уповноваженого представника (далі по тексту ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулось до суду із вказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 453092323 від 17.03.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , у загальній сумі 61 343,25 грн, з якої: 17 250 грн заборгованість за тілом кредиту; 44 093,25 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також просили стягнути судовий збір за подачу позову до суду у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із подачею позову у сумі 6 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 17 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 453092323 в електронній формі за допомогою мережі Інтернет на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua за визначеним алгоритмом дій позичальника. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 17 250 грн шляхом зарахування коштів на зазначений ним рахунок на умовах строковості, зворотності і платності.

У подальшому, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором неодноразово відступалось новим кредиторам на підставі договорів факторингу, а саме: за договором факторингу від 28.11.2018 право вимоги перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»; за договором факторингу від 05.08.2020 право вимоги перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс»; за договором факторингу від 17.07.2024 право вимоги перейшло від ТОВ «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС». Відповідно до Договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 та акту прийому-передачі Реєстру Боржників до нього позивач набув право вимоги до відповідача на загальну суму 61 343,25 грн, з якої: 17 250 грн заборгованість за тілом кредиту; 44 093,25 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та випискою з особового рахунка за кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЙС».

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 453092323 від 17.03.2021 у розмірі 18 543,90 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 726,72 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 1 800,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі у сумі 17 250 грн, а відсотки за користування кредитом лише в межах строку кредитування (30 днів), а саме у сумі 1 293,90 грн за узгодженою сторонами у пункті 1.4.1 Кредитного договору процентною ставкою (0,25% на день, що еквівалентно 43,13 грн/день). В іншій частині нарахованих відсотків відмовлено оскільки позивачем не доведено, що строк кредитування було продовжено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС», та оскаржив його в апеляційному порядку через свого представника.

В апеляційні скарзі представник ТОВ «ФК «ЕЙС» просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ТОВ «ФК «ЕЙС» задовольнити у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 61 343,25 грн, а також судові витрати: судовий збір за подачу позову до суду 2 422,40 грн, судовий збір за подачу апеляційної скарги 3 633,60 грн, витрати на професійну правничу допомогу по першій інстанції - 6 000 грн, витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції 3 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з невідповідністю висновків фактичним обставинам справи. Так, вважає, що суд не врахував, що умови кредитування передбачають два періоди нарахування відсотків, і що строк дисконтного періоду (30 днів з дня укладення договору) був продовжений позичальником на підставі п. 1.3 Кредитного договору шляхом здійснення оплати 19.04.2024 у сумі 15 грн за процентами по кредиту, що вбачається із розрахунку заборгованості. Розмір відсоткової ставки після спливу Дисконтного періоду становив згідно з п. 1.7.2 Кредитного договору 2,30% на день (що еквівалентно 396,75 грн/день). Також, в апеляційній скарзі зазначено про безпідставне застосування судом першої інстанції судової практики Верховного Суду у справі № 910/4518/16 у постанові від 05.04.2023 щодо права кредитора на нарахування відсотків в межах строку кредитування. У позові міститься посилання на статтю 625 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 не надходив, що, в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, 17.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір № 453092323 за допомогою мережі Інтернет на офіційному сайті товариства www.moneyveo.ua за визначеним алгоритмом дій споживача, який затверджений наказом директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 17/09-03 від 17.09.2019 (далі по тексту Кредитний договір). (а.с. 14-21)

Акцент оферти позичальника (підписання позичальником договору) здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора MNV799QA, надісланого 17.03.2021 на мобільний телефон позичальника +3 НОМЕР_1 , вказаний ним у заявці на отримання коштів (а.с. 23), що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ Манівео швидка фінансова допомога». (а.с. 22)

Відповідно до умов п. 1.1.- 1.3 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 17 250,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього договору.

Строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів (п. 1.2 Кредитного договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 0,25 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строк кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору ( п. 1.4 Кредитного договору).

Розрахунок сукупної вартості кредиту та Термін Платежу зазначені у Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Кредитного договору (Додаток № 1 до Кредитного договору).

Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 28-33).

Грошові кошти у сумі 17 250 грн отримано ОСОБА_1 17.03.2021 шляхом перерахування АТ КБ «ПриватБанк» через платіжний сервіс LiqPay на карту № НОМЕР_2 , номер якої зазначено ним у заявці, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» № 07/2024. (а.с. 12)

Фактичне перерахування коштів за кредитом підтверджується платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 17.03.2021 до АТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 80)

Згідно з Додатком № 1 до Кредитного договору (Графіку розрахунків) сукупна вартість кредиту складає: 18 543 грн 90 коп та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1 293 грн 90 коп та суму кредиту у розмірі 17 250 грн. (а.с. 55 зворотна сторона)

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 453092323 від 17.03.2021. (а.с. 63)

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників, у тому числі, і до відповідача за вказаним Кредитним договором. (а.с. 73-76)

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, у тому числі, і до відповідача за вказаним Кредитним договором. (а.с. 58-60)

17.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, у тому числі, і до відповідача за вказаним Кредитним договором. (а.с. 44-47)

Відповідно до Реєстру боржників та Акту прийому передачі Реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 453092323 від 17.03.2021 у сумі 61 343,25 грн, з яких: 17 250,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44 093,25 грн - сума заборгованості за відсотками. (а.с. 42 зворотна сторона)

Місцевим судом зазначено, що кредитний договір № 453092323 від 17.03.2021 був укладений строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, відповідно, строк кредитування за вказаним кредитним договором становить 30 днів, доказів, що строк було продовжено позивачем не надано. Місцевий суд дійшов висновку, що нарахування відсотків за період понад строку кредитування є незаконним, отже, стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 543,90 грн, що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 17 250,00 грн; суми заборгованості за відсотками 1 293,90 грн, що відповідає загальній вартості кредиту, визначеній в Додатку № 1 до Договору (а.с. 55 зворотна сторона). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції здійснив їх розподіл пропорційно розміру задоволених позовних вимог (із задоволення позову на 30 %), стягнувши з відповідача на користь позивача 726,72 грн судового збору за подачу позову (із розрахунку: 2 422,40 х 30%), а також 1 800 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката (із розрахунку: 6 000 х 30 %).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19 укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладений у відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» договір є електронним договором та вважається таким, що за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ч. 1 ст. 530 ЦК України)

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та визнавалось відповідачем ОСОБА_1 , 17 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 453092323 в електронній формі за допомогою мережі Інтернет на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua за визначеним алгоритмом дій позичальника та підписання його одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 17 250 грн шляхом зарахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції надав клопотання, за змістом якого визнав позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та частково за відсотками, які нараховані в межах строку кредитування. (а.с. 94)

Місцевий суд, задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» у сумі 1 293,90 грн за узгодженою сторонами у пункті 1.4.1 Кредитного договору процентною ставкою (0,25% на день, що еквівалентно 43,13 грн/день), вірно виходив з того, що в цій сумі відсотки нараховані в межах строку кредитування, визначеного у пункті 1.2 Кредитного договору, а продовження строку кредитування позивачем не доведено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, що обґрунтовується наступним.

Дійсно, пунктом 1.2 Кредитного договору сторони узгодили «Дисконтний період» користування кредитом 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, в межах якого, відповідно до умов п. 1.4.1 відсоткова ставка становить 0,25% на день (чи 91,25% річних).

Згідно з пунктом 1.4.2 Кредитного договору з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50% річних, що становить 2,30% на день від суми кредиту за кожний день користування ним.

У пункті 1.3 Кредитного договору сторони погодили можливість продовження Дисконтного періоду позичальником, а саме: строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.

В матеріалах справи відсутні належні і достатні докази для підтвердження факту продовження Дисконтного періоду за Кредитним договором, а саме: здійснення Позичальником протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та активування Позичальником продовження строку Дисконтного періоду в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця.

Настання вказаних обставин, з якими договором пов`язана пролонгація строку кредитування, позивачем у справі не доведено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «ЕЙС» вказував, що така пролонгація відбулась шляхом здійснення позичальником оплати за кредитом 19.04.2021 у сумі 15 грн, що вбачається з розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 63).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у пункті 1.3 Кредитного договору сторони погодили можливість продовження Дисконтного періоду шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів.

Станом на 19.04.2021 сума всіх нарахованих процентів по кредиту становила більше ніж 15 грн, що вбачається із наданого розрахунку заборгованості, а по-друге, розрахунок не містить інформації щодо джерела надходження, особи платника, тобто не є достатнім доказом на підтвердження факту здійснення цього платежу позичальником на виконання умов пункту 1.3 Кредитного договору.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» процентів, нарахованих поза межами Дисконтного періоду, тобто з 19.04.2021, як таких, що нараховані поза межами строку кредитування.

Разом із тим, позовних вимог про стягнення відсотків за ст. 625 ЦК України ТОВ «ФК «ЕЙС» не заявляло у справі, а зміст позовних вимог в частині стягнення відсотків у сумі 44 093,25 грн та умови Кредитного договору свідчать про правовий характер цих відсотків, як відсотки за користування кредитом, а не за порушення строку виконання грошового зобов`язання. Тому, доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «ЕЙС» про те, що судом не враховано, що за умовами договору існувало два періоди нарахування відсотків (за ст. 1048 ЦК України та ч. 2 ст. 625 ЦК України) є необґрунтованими.

Місцевий суд вірно встановив характер спірних правовідносин та вірно засовував судову практику Верховного Суду, зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 щодо застосування ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Місцевий суд вірно здійснив розподіл судових витрат позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи (3 000 грн за надання професійної правничої допомоги у зв`язку із подачею апеляційної скарги та 3 633,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги) - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 12 вересня 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.Ю. Кузнєцова

О.О. Панченко