Справа № 932/2750/24
Провадження №2-о/175/192/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року заяву було направлено за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

05 липня 2024 року матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення надійшли до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказаний позов було розподілено до провадження судді Бойка О.М.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Заява не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, яким визначено, що позовна заява (заява) повинна містити зміст вимог: спосіб захисту прав або інтересів.

Суд зауважує, що вимога це фактична вимога заявника, звернена через суд. Будь-яка заява має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі вимог, що їх викладає у заяві. При цьому суд зазначає, що застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (пункт 5.6 Постанови ВП ВС, 21.09.22, справа №908/976/19).

Суд зауважує, що спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (пункти 5.6,5.9 Постанови ВП ВС, 21.09.22, справа №908/976/19).

Представник заявника адвокат Макаренко С.С., звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, просить встановити факту неправильності запису в акті цивільного стану актовому записі №80, про народження ОСОБА_1 , складеного 30.11.1966 року, виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а саме невірного зазначення ім`я по-батькові « ОСОБА_2 », замість правильного « ОСОБА_3 », що не приведе до реального відновлення суб`єктивного права особи, яке порушується. Це приведе до необхідності звернення до суду з новим позовом чи заявою.

Суд зазначає, що задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема не ефективним, і відмовляє у позові (п.60 Постанови ВП ВС, 12.07.23, справа №757/31372/18-ц).

Отже, невірно обраний, представником заявника адвокатом Макаренком С.С., спосіб захисту є неефективним та буде підставою для відмови у задоволенні вимог заяви.

Також, в порушення вимог норми ст.318 ЦПК України в якій вказано, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт не вказано, з якою метою заявник просить встановити певний факт.

Отже, заявнику необхідно було надати до суду уточнену заяву в якій обрати належний спосіб захисту свого порушеного права та обґрунтування мети встановлення цього факту у судовому порядку.

Вказані недоліки перешкоджали розгляду цивільної справи по суті.

Частиною 11 статті 187 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву (заяву) подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення заявнику ухвали.

Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року було заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху і надати заявнику термін для виправлення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення заявнику ухвали про залишення заяви без руху.

Копія ухвали суду від 02 грудня 2024 року була надіслана представнику позивача засобами електронної пошти та у особистий кабінет у підсистемі «Електронний суд».

Згідно довідки про доставку електронного документа ухвала суду від 02.12.2024 року була доставлено до електронного кабінету 03 грудня 2024 року.

Суд використавши усі можливі заходи для зв`язку із позивачем, який не виходить на зв`язок та не цікавиться станом розгляду справи, дійшов до висновку, про необхідність залишення без розгляду заяви.

Відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач (заявник) не усунув недоліки позовної заяви (заяви) у строк, встановлений судом, позовна заява (заява) залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник всіх недоліків заяви у встановлений судом строк не усунув, тому суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду.

Керуючись ст. 175, 186, 187 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.М. Бойко