Справа № 727/455/25
Провадження № 2-о/727/92/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Гавалешка П.С.

при секретарі Макаренко Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, де заінтересована особа: ОСОБА_2 .

В заяві посилається на те, заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 1968 року по 1972 рік. 25 квітня 1972 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 25.04.1972 року. Через деякий час стосунки між заявницею та колишнім чоловіком налагодилися та вони почали проживати разом однією сім?єю без реєстрації шлюбу у квартирі по АДРЕСА_1 . Шлюб повторно не реєстрували, оскільки у цьому не було потреби.

Проживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі було зареєстровано з 05.06.2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання №608009 від 27.11.2024 року. За час проживання однією сім?єю як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Останні роки їх сімейний бюджет складався виключно з пенсійних виплат, інших доходів не мали. З сімейного бюджету вони сплачували за продукти харчування, поточні витрати, в тому числі купівлю ліків, сплачували рахунки за комунальні послуги, купували предмети домашнього побуту та інше. Як сімейна пара заявниця та її чоловік піклувалися одне про одного, будували плани на майбутнє, відпочивали, спілкувалися з родичами та друзями, всі свята проводили разом в колі рідних та друзів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Заявниця ОСОБА_1 займалась його похованням, несла витрати на ритуальні послуги, що підтверджується рахунком-замовленням-актом КП «Муніципальна ритуальна служба» №730578 від 05.07.2024 року та квитанцією до нього, а також свідоцтвом про поховання МРС №004630 від 07.08.2024 року. Також заявниця, як дружина померлого, за заявою від 05.07.2024 року оформила дозвіл на майбутнє її поховання біля свого чоловіка, що підтверджується довідкою №01-05/817 від 11.07.2024 року.

У встановлений законом порядок, після смерті ОСОБА_3 , заявниця звернулася до приватного нотаріуса Заленської М.В. із заявою про прийняття спадщини, за якою 04.12.2024 року була заведена спадкова справа 11/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79416509.

Під час перевірки документів, приватним нотаріусом було встановлено відсутність документів, що підтверджують родинні відносини заявниці та її чоловіка, а саме рішення суду про встановлення факту спільного проживання однією сім?єю. Тому заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та видано відповідну постанову для звернення до суду. Встановлення факту спільного проживання однією сім?єю заявниці та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , має юридичне значення, оскільки від даного факту залежить право ОСОБА_1 на оформлення спадщини та оподаткування об?єктів спадщини після його смерті. Інших осіб, які б претендували на спадщину після смерті ОСОБА_3 немає. Син ОСОБА_4 , з 1998 року проживає в Німеччині, від прийняття спадщини відмовляється.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала однією сім?єю як дружина та чоловік із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації шлюбу більше п?яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2007 року і по день його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак її представник спрямувала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, спрямував до суду заяву, в якій зазначив, що на отримання спадщини не претендує, оскільки є громадянином Німеччини та з 1996 року проживає за кордоном. Підтвердив, що батьки все життя проживали разом однією сім`єю, піклувалися одне про одного, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, просив суд заяву розглянути у його відсутність та задовольнити її.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, приходить до наступних висновків.

25 квітня 1972 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 25.04.1972 року (а.с. 8).

Проживання ОСОБА_3 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано з 05.06.2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , склад осіб, місце проживання яких було зареєстроване за адресою реєстрації померлого на день його смерті: ОСОБА_1 , зареєстрована у даній квартирі з 23.06.1972 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання №608009 від 27.11.2024 року (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05.07.2024 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Судом також встановлено, що заявник ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_3 , несла витрати на ритуальні послуги, що підтверджується рахунком-замовленням-актом КП «Ритуальна служба» №730578 від 05.07.2024 року та квитанцією до нього, а також свідоцтвом про поховання МРС №004630 від 07.08.2024 року. Також заявник, як дружина померлого, за заявою від 05.07.2024 року оформила дозвіл на майбутнє її поховання біля свого чоловіка, що підтверджується довідкою №01-05/817 від 11.07.2024 року (а.с. 11-14, 22).

Після смерті ОСОБА_3 , заявниця звернулася до приватного нотаріуса Заленської М.В. із заявою про прийняття спадщини, за якою 04.12.2024 року була заведена спадкова справа 11/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79416509 (а.с. 18).

Приватним нотаріусом Заленською М.В. 04.12.2024 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено громадянці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 19).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьком записаний: ОСОБА_5 , матір`ю записана ОСОБА_1 (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові серії НОМЕР_4 від 03.10.1995 року ОСОБА_6 перемінив прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 21).

Свідок ОСОБА_8 зазначає, що є сусідкою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом у квартирі на АДРЕСА_1 по день смерті ОСОБА_3 . Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, купували продукти харчування, купували предмети домашнього вжитку, робили ремонт у квартирі. Свідок завжди сприймала їх як одну сім`ю, оскільки вони усе життя проживали як чоловік та дружина. Коли ОСОБА_3 помер ОСОБА_1 займалася його похованням (а.с. 34).

Свідок ОСОБА_9 зазначає, що є сусідкою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом у квартирі на АДРЕСА_1 по день смерті ОСОБА_3 . Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, купували продукти харчування, ліки, лікувалися. Коли ОСОБА_10 помер ОСОБА_11 займалася його похованням та всіма ритуальними послугами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 більше ніж п`ять років проживали разом (з 2007 року), вели спільне господарство та спільний побут, у них був наявний один бюджет, фактично виконували усі права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік і жінка. Весь час до смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вели подружнє життя.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листі Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13.

Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/9999 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї»), в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, судом встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 81, 258, 259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала однією сім?єю як дружина та чоловік із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації шлюбу більше п?яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2007 року і по день його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці або безпосередньо до апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.С. Гавалешко