ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 619/637/24
Номер провадження 22-ц/818/430/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

представника позивача адвоката Головко В. В.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Багмат П. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2024 року в складі судді Жорняка О.М. у справі № 619/637/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої ушкодженням здоров`я та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої ушкодженням здоров`я та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 17 вересня 2023 року близько 17 год 00 хв належна відповідачці собака проникла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та спричинила шкоду його здоров`ю, а саме: тілесні ушкодження у вигляді вкушено-рваної рани правого предпліччя.

За фактом порушення ОСОБА_1 правил утримання незареєстрованої собаки 21 вересня 2023 року ПОГ ВП СВГ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майором поліції Омельченко І.І. складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час перевірки відповідач визнала, що собака був без ланцюга і в неї був вільний доступ за межі домоволодіння відповідача, в той час як власники тварин зобов`язані утримувати сторожових собак на прив`язі і спускати їх з ланцюга тільки в закритих дворах, що виключає можливість втечі.

Внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано матеріальну шкоду у загальному розмірі 2238, 69 грн, з яких: медичні препарати та перев`язочні матеріали на суму 1231,2 грн та витрати на проведення медичної експертизи з метою визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень в розмірі 1007, 49 грн.

Також, йому завдано і моральну шкоду, розмір якої оцінює у 80 000 грн. У зв`язку з пошкодженням здоров`я він переніс сильний стрес, погіршилося його самопочуття. Він змушений був звернутися до лікарів, тривалий час проходити-лікування, яке загострилося внаслідок інфекцій. Він втратив спокій та сон, знаходився у пригніченому стані, хвилювався за себе та свою родину, адже собака мешкає поруч з його домоволодінням та може знову напасти на нього або його родину.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 2238, 69 грн та моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2238,69 грн матеріальної шкоди, 80000,00 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок неправомірних дій відповідачки позивачу спричинено матеріальну шкоду, розмір якої є обґрунтованим та підлягає стягненню в судовому порядку. Також, оцінюючи глибину, тяжкість та тривалість моральних страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, суд першої інстанції вважав, що завдана позивачу моральна шкода також підлягає відшкодуванню у заявленому ним обсязі.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням, ОСОБА_1 подано заяву про його перегляд, яку ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 06 вересня 2024 року залишено без задоволення.

19 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованістю позовних вимог.

Нею не було порушено правила утримання домашніх тварин, які встановлюються органами місцевого самоврядування. Відповідно до постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2023 року під час розгляду адміністративного матеріалу не було встановлено факту її вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.154 КУпАП України.

Вказувала, що собака захищала її та домоволодіння, а ОСОБА_2 спровокував собаку своїми діями, коли самовільно зайшов на її земельну ділянку та замахнувся на собаку, маючи намір нанести тілесні ушкодження.

Також, зазначені в товарних чеках медичні препарати не стосуються предмету спору та не можуть бути підставою для відшкодування матеріальної шкоди.

26 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечення мотивовано тим, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 погоджувалась з адміністративним протоколом та просила справу про притягнення її до адміністративної відповідальності розглядати за її відсутності.

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому доводи ОСОБА_1 про відсутність вини є необґрунтованими.

Також вказував, що матеріали справи місять достатні та допустимі доказі спричинення йому моральної та матеріальної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачку ОСОБА_1 та її представника адвоката Багмат П. Д., які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача адвоката Головко В. В., яка проти скарги заперечувала, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що 21 вересня 2023 року ПОГ ВП СВГ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майором поліції Омельченко І.І. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 17 вересня 2023 року близько о 17.00 годині за місцем свого мешкання порушила утримання незареєстрованої собаки, в результаті чого собака спричинила шкоду здоров`ю її сусіда - ОСОБА_2 , а саме укусила його за праве передпліччя, чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді вкусено-рваної рани правого передпліччя згідно з випискою № 2462 хворого від 17 вересня 2023 року (а. с. 16).

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2023 року провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а. с. 18).

Відповідно до виписи № 2462 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого 17 вересня 2023 року ОСОБА_2 звернувся за медичною допомогою. Діагноз: вкушені рвані рани правого передпліччя. Лікування та рекомендації: Дексалгін; Холод місцево; амонсиклав; ППС та ПА 8 поліклініці; нагляд за твариною впродовж 10 днів, при ознаках сказу та загибелі тварини звернутися до лікарні для введення протисказового імуноглобуліну та вакцинації; Амбулаторне лікування в поліклініці у хірурга, перев`язки з 18 вересня 2023 рок (а. с. 28).

Також, з 18 вересня 2023 року по 22 вересня 2023 року ОСОБА_2 звертався до КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР. Діагноз: вкушені рвані рани правого передпліччя. Ускладнення: відкрита рана з інфекцією. При огляді має місце набряк, гематома правого передпліччя, множинні рвані рани правого передпліччя з серозна-гнійним виділенням. Рекомендовано: хірургічна обробка ран розчинами антисептиків, мазева пов`язка, потребує перев`язок, фізрозчин, дімексид, пов`язки болтушкою - гідрокортізоном, динамічного спостереження. Призначено новокаїн, цефтріаксон (а.с. 20-27).

Відповідно до наданих фіскальних чеків позивачем на ліки витрачено 1231,20 грн (а.с. 11, 51,52).

Згідно з Довідкою, складеною КП «Харківській метрополітен», за період з вересня 2023 року по жовтень 2023 року ОСОБА_2 оформлено 4 листки непрацездатності, а саме: з 17 вересня 2023 рок по 19 вересня 2023 року; з 20 вересня 2023 року по 28 вересня 2023 року; з 29 вересня 2023 року по 06 жовтня 2023 року; з 07 жовтня 2023 року по 13 жовтня 2023 року (а .с. 12).

13 жовтня 2023 року за результатами обстеження від 18 вересня 2023 року фахівцем з питань судово - медичної експертизи № 642-2023 КЗОЗ Харківського обласного бюро судово - медичної експертизи складено висновком, яким встановлено, що у ОСОБА_2 мають місце наступні тілесні ушкодження: забито - рвані рани, які загоїлись з утворенням рубців, на згинальній поверхні та на ліктьовій поверхні правого передпліччя у верхній і середній третинах. Дані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, що мали обмежену контакту поверхню, за механізмом удару-стиснення-розтягнення. Враховуючи данні із наданої медичної документації та морфологічні ознаки зазначених тілесних ушкоджень, вони могли бути отримані у строк на який вказує обстежуваний та не виключено, що внаслідок укусу зубами. За ступенем тяжкості забито-рвані рани, які загоїлись з утворенням рубців, враховуючи їх звичайний клінічний перебіг, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів /21 день/ /згідно п. п. 2.3.1 а, 2.3.3., Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року (а.с.14-15).

За проведення вказаного дослідження ОСОБА_2 сплачено 1007,49 грн (а.с. 11 зворот).

У судовому засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 пояснила, що утримує собаку, яка є поміссю з вівчаркою. 17 вересня 2023 року близько 17 години, коли позивач покликав відповідачку вийти для вирішення питання щодо встановлення межі між їхніми земельними ділянками, собака була на прив`язі, проте зірвалася з неї та підбігла до них. ОСОБА_2 замахнувся на собаку, проте стався напад тварини на позивача.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч.ч. 6, 8 ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" домашніх тварин дозволяється утримувати - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно з ч. 4 ст. 12 цього Закону шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє … об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судова колегія зазначає, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, і саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно констатував, що саме собака відповідачки вкусив позивача на території його домоволодіння, при цьому ОСОБА_1 не спростувала свою вину в тому, що на час спілкування сторін щодо встановлення межі між їхніми земельними ділянками "собака був прив`язаний, проте зірвався з повідка", а відтак вона не забезпечила належних умов утримання собаки та безпеки оточуючих.

Матеріалами справи підтверджується, що тілесні ушкодження, яких зазнав позивач від укусу собаки відповідачки, були отримані внаслідок неправомірних дій відповідачки та з її вини, що виразилась у незабезпеченні останньою належних умов утримання собаки та відповідно безпеки оточуючих, що в результаті призвело до заподіяння шкоди позивачу.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано стягнув майнову шкоду заподіяну позивачеві у вигляді витрат на лікування та витрати на проведення медичної експертизи у сумі 2238,69 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про завищений розмір відшкодування моральної шкоди апеляційний суд відзначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіяювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти Болгарії), заява № 68490/01)

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановивши, що позивач зазнав нападу собаки, яка належить відповідачці, внаслідок чого йому було завдано тілесних ушкоджень, через що проходив медичне лікування, переніс стрес, відчував фізичний біль, страх, побоювання за своє здоров`я, і ці відчуття посилювались через повідомлення, що собака може бути хворою на сказ, та можливість летального наслідку для позивача, суд дійшов правильного висновку, що позивачу завдано моральної шкоди.

Між тим, апеляційний суд вважає, що розмір заявленої ОСОБА_2 моральної шкоди є завищеним, тому, врахувавши стан здоров`я позивача, обмежену тривалість перебування позивача на лікуванні внаслідок отриманих травм, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день), враховуючи вимоги розумності, справедливості та ступінь моральних страждань позивача, колегія ухвалює визначити розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн, що, на думку суду, є справедливим і достатнім для компенсації понесених позивачем у зв`язку із ушкодженням здоров`я страждань та переживань.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення суми, що підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди з 80000 грн до 20000 грн. .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За подання позовної заяви позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачкою сплачено 1221,20 грн (а.с. 78-а).

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено 1816,80 грн судового збору (а.с. 120, 133).

За частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи, що апеляційну скаргу задоволено частково на 75,68%, відповідачу має бути зменшений розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь держави з 1211,20 грн до 294, 56 грн та компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України сплачений судовий збір за перегляд справи апеляційним судом у розмірі 1374, 95 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2024 року змінити.

Зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 80000 грн до 20000 (двадцять тисяч) грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь держави з 1211,20 грн до 294 (двісті дев`яносто чотири) грн 56 коп.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_1 1374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн 95 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина