печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6958/25-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Бусик О.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, ОСОБА_2 , Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, Хмельницького районного управління поліції ГУ НП у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , Державної казначейської служби України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

14 лютого 2025 року визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з нормами частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, у тому числі:

2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи

Відомості, зазначення яких передбачено пунктами 2, 4, 5, 9 частини третьої статті 175 ЦПК України, у позовній заяві не містяться.

В позовній заяві позивачем вказано відому адресу місцезнаходження відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 та відповідача ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом із тим, цивільно-процесуальним законодавством передбачена можливість звернутись з позовом до відповідача за місцем його зайняття (роботи) у випадку якщо, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме.

У цьому випадку позивачу необхідно надати докази, що особа визначена відповідачем дійсно працює за адресою зазначеною позивачем у заяві.

Тому позивачу слід уточнити адресу реєстрації відповідача або повідомити суд про неможливість надання вказаних відомостей із посиланням на обставини, які цьому перешкоджають разом із підтверджуючими цьому доказами.

Окрім того, позивач звернувся до суду із позовом до восьми відповідачів із вимогами про захист честі, гідності та ділової репутації, компенсацію моральної шкоди, проте не зазначено зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Водночас, встановити місце реєстрації відповідача шляхом направлення запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд не вбачає за доцільне, оскільки ідентифікуючих ознак особи відповідача суду не надано, а тому відомості надані на такий запит будуть не конкретними.

У відповідності до роз`яснень Верховного Суду України, що містяться у пункті 14 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам ст. 119 ЦПК (у редакції ЦПК України дійсній до набрання чинності Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), тобто у частині відповідності заяви до форми і змісту з врахуванням особливостей категорії правовідносин.

Аналогічними за змістовим навантаженням є положення статті 175 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, якою визначено вимоги для позовної заяви.

Таким чином, заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, а також посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Зміст позовних вимог (пункт 4 частини третьої статті 175 ЦПК України) - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду, тому це має суттєве значення при розгляді справи, і відповідно вимагає чітко визначеного формулювання. Запропонований позивачем текст спростування має бути представлений суду та враховуватися при постановленні судового рішення.

Відповідно до постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, при цьому заявник у прохальній частині просить суд зобов`язати відповідача спростувати інформацію вказану у п. 1 прохальної частини позову, шляхом у такий же спосіб, у який вона була поширена у спосіб наближений до способу поширення, з врахуванням охоплення максимальної кількості осіб, які сприйняли попередньо поширену інформацію, не називаючи його та обмежуючись загальним формулюванням без вказівки чіткого і конкретного способу.

Текст таких висловів та інформації повинен бути відображений у прохальній частині, так само, як і запропонований позивачем текст спростування, оскільки суд, як і сторони, має ознайомитися, дослідити, оцінити у сукупності з іншими поданими належними доказами, та врахувати при постановленні судового рішення.

Відтак, у позовній заяві мають міститися детальні відомості, а не загальні твердження, про те, коли та у який спосіб була поширена інформація відповідачем, з посиланням на належні та допустимі докази, тому заявникові слід уточнити зміст прохальної частини, відобразивши, які вислови та інформацію, поширену відповідачем, позивач просить суд визнати недостовірними та такими, що посягають на честь, гідність і підлягають спростуванню.

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди, позивачем не повно викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення йому моральної шкоди.

Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та відповідно, не містить відомостей в чому саме полягає заподіяна останньому моральна шкода.

Відсутні наприклад, будь-які підтвердження спричинення негативних репутаційних наслідків для позивача внаслідок поширення відповідачем інформації, яка на переконання позивача є недостовірною, та/або докази причино-наслідкового зв`язку між станом здоров`я позивача та діями відповідача, та інші письмові докази, якими позивач може підтвердити викладені обставини та вимоги.

Позовна заява не містить також і будь-яких посилань на підтвердження визначеного позивачем розміру грошового відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частиною п`ятою статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Положеннями статті 95 ЦПК України закріплено зміст поняття письмових доказів, що застосовується у розумінні цивільного процесу. Так, частиною першою вказаної статті зазначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, одночасно підтверджуючи достовірність наданої копії доказу.

Письмові докази підлягають засвідченню згідно з Національним стандартом України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07 квітня 2003 року «ДСТУ 4163-2003», відповідно до яких відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 [підпису].

Незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказам, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 136, 174-177, 184, 185, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, ОСОБА_2 , Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, Хмельницького районного управління поліції ГУ НП у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , Державної казначейської служби України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, компенсацію моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Ухвала не підлягає оскарженню, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. Л. Бусик