Справа № 643/878/21
Провадження № 6/643/120/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

з участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова Валерія Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 на розгляд до Московського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова В.М., в якому останній просить: визнати право власності 1/4 частини квартири боржника квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 у порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3 ; звернути стягнення на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 яка не зареєстрована у встановленому законом порядку за боржником ОСОБА_2 у порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3 та згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно значиться зареєстрованою за ОСОБА_3 .

В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова В.М. перебувають виконавчі листи, що видані на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова у справі 643/878/21 видані 18.12.2024 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі - 21527,51 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 02.02.2022 - 609616,03 грн., в рівних частках по 304808,02 з кожної, в порядку застосування наслідків часткової недійсності договору купівлі- продажу квартири та стягнення судового збору у розмірі - 6204,00 грн., судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7800,00 грн, а всього: 14004,00 грн., в рівних частках по 7402,00 грн. На підставі поданих до виконання стягувачем заяв та виконавчих листів, приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень АСВП: 76933299, АСВП: 76953301 та вживаються заходи спрямовані на повне та своєчасне виконання судових рішень. Відповідно до отриманих виконавцем відомостей під час розшуку майна боржників встановлено відсутність зареєстрованого за боржниками рухомого та нерухомого майна. Проте, як було з`ясовано, судове рішення, що перебуває на примусовому виконанні було ухвалене внаслідок застосування наслідків часткової недійсності договору купівлі- продажу квартири. Так, відповідно до Договору купівлі-продажу від 04.12.2012 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г. (зареєстрованого в реєстрі за №10730) ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (Продавці) передали у власність ОСОБА_1 (Покупець) на умовах купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Московського районного суду міста Харкова від 01.02.20217 у справі 643/9963/15-ц у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського; міського нотаріального округу Шуть Олена Геннадіївна, ОСОБА_6 - відмовлено. У свою чергу, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25.07.2017 у справі 543/9963/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2017 року скасовано. Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним укладений 04 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть Оленою Геннадїївною за №10730. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.01.2020 у справі №643/9963/15-ц роз`яснено, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року визнано недійсним укладений 04 грудня 2012 року та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г. договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 лише в частині переходу права власності на частину вказаного нерухомого майна, що належало продавцю за договором ОСОБА_3 . Таким чином, враховуючи викладені обставини, з 13.11.2020 проведена відповідна реєстрація права власності та 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 зареєстрована за померлим ОСОБА_3 . У свою чергу доньки (боржниці ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ) на теперішній час не вжили жодних заходів щодо реєстрації такого нерухомого майна за собою в порядку спадкування, але фактично отримали таке майно - прийняли спадщину.

Відповідно до ч.11 ст. 440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Хаблов В.М. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02.02.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення коштів в порядку реституції задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі -21 527,51 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 02.02.2022року - 609 616 грн.03.коп., в рівних частках по 304 808,02 коп. з кожної, в порядку застосування наслідків часткової недійсності договору купівлі продажу квартири від 04.12.2012року. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6204грн.00коп., судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7800грн.00коп., а всього: 14004грн.00коп., в рівних частках по 7002грн.00коп. з кожної. В іншій частині відмовлено.

На виконання рішення суду18.12.2024 були видані виконавчі листи.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова В.М. від 23.01.2025, відкрито виконавче провадження №76953299, з виконання виконавчого листа №643/878/21, виданого Московським районним судом м. Харкова, боржник ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі -21 527,51 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 02.02.2022року - 609 616 грн.03.коп., в рівних частках по 304 808,02 коп. з кожної, в порядку застосування наслідків часткової недійсності договору купівлі продажу квартири від 04.12.2012року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова В.М. від 23.01.2025, відкрито виконавче провадження №76953285, з виконання виконавчого листа №643/878/21, виданого Московським районним судом м. Харкова, боржник ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі -21 527,51 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 02.02.2022року - 609 616 грн.03.коп., в рівних частках по 304 808,02 коп. з кожної, в порядку застосування наслідків часткової недійсності договору купівлі продажу квартири від 04.12.2012року.

З копії довідки, що надана приватним нотаріусом ХМНО Бакумовою А.В. від 19.10.2020, вбачається, що в провадженні приватного нотаріуса ХМНО Бакумової А.В. знаходиться спадкова справа №5/2015 ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інших спадкоємців, прийнявших спадщину, немає.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.02.2025рорку, частка квартири АДРЕСА_1 зареєстрована за спадкодавцем ОСОБА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.02.2025рорку, щодо суб`єкта за боржником ОСОБА_2 , за останньою зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності інше нерухоме майно.

Відповідно до ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом ст. 1, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 цього Закону).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів, щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи, щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Застосування судом ч. 10 ст. 440 ЦПК України та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом, щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми чинного законодавства суд приходить до переконання, що звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, можливе тільки за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та встановлення відсутності у боржника коштів чи іншого рухомого чи нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, на час розгляду подання приватним виконавцем не подано доказів наявності чи відсутності в боржника ОСОБА_4 грошових коштів, рухомого майна чи інших цінностей достатніх для задоволення вимог стягувача, також суду не подано доказів вжиття приватним виконавцем всіх необхідних заходів для встановлення інформації наявності чи відсутності у боржника коштів чи рухомого майна достатніх для задоволення вимог стягувача. Будь-яких інших доказів щодо наявності інших цінностей для задоволення вимог стягувача суду також не подано.

Крім того, суду не подано належних і допустимих доказів щодо ухилення боржника від виконання виконавчого листа в добровільному порядку, оскільки суду не подано доказів одержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного/приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно.

Доводи приватного виконавця, про те, що судове рішення, що перебуває на примусовому виконанні було ухвалене внаслідок застосування наслідків часткової недійсності договору купівлі- продажу квартири є безпідставними.

Крім того, вимоги подання, в частині визнання права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 у порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3 , не ґрунтуються на Законі, оскільки нормами ч. 10 ст. 440 ЦПК України, передбачено звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а не визнання права власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що за вказаним поданням приватний виконавець звернувся не провівши належним чином перевірку майнового стану боржника ОСОБА_2 , зокрема щодо наявності у боржника рахунків в банках, наявність нерухомого майна на час розгляду справи, приватним виконавцем не доведено факт того, що у боржника на час звернення до суду, недостатньо грошових коштів, рухомого або нерухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача, що в свою чергу підлягає обов`язковому доведенню, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу, а тому суд не знаходить підстав для задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353, 440, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Хаблова Валерія Миколайовича /м.Харків, вул. Конєва, буд.4, оф.308/ про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, стягувач: ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 /, боржник: ОСОБА_2 / АДРЕСА_3 / - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Повна ухвала суду складена 21.02.2025.

Суддя Т.М. Довготько