Справа №461/9789/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Старовецька С.І.

за участю: заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Львівська територіальна громада в особі Львівської міської ради про встановлення факту, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту. В обґрунтування заяви покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є вітчимом заявника. Після його смерті відкрилася спадщина на 3/8 частки в квартирі АДРЕСА_1 . Дана квартира перебувала у спільній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 заявник проживав з вітчимом. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат заявника ОСОБА_3 . Першою Львівською державною нотаріальною конторою 28 вересня 2009 року на ім`я зяаявника ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №5-1964, відповідно до якого ним успадковано 3/8 квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року (справа № 461/3223/21, провадження №2-о/461/3 0/21) встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 . 08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак отримав відмову у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують його родинні зв`язки зі спадкодавцем. Зазначені обставини не дають заявнику можливості вступити у права спадкоємця. Відтак, оскільки заявник не знаходиться в родинних зв`язках з спадкодавцем, але прожив разом з ним більше як п`ять років, просить суд встановити факт його проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю у період з 26 червня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день його смерті, тобто більше п`яти років, за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник Львівської міської ради Процик І.І. подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

24.03.1984 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

20.05.1988 року ОСОБА_6 змінив прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені.

Квартира АДРЕСА_1 придбана 26.06.1998 року за договором купівлі-продажу, укладеним між Рарог (Продавець) з однієї сторони та ОСОБА_4 (мати заявника), ОСОБА_3 (вітчим заявника), ОСОБА_3 (рідний брат заявника) та ОСОБА_1 з другої сторони.

Даний договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гриник І.Ю. та зареєстровано за №3043.

Відповідно до даного договору, квартиру набуто у спільну власність.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати заявника ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про смерть від 18.11.2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим заявника ОСОБА_3 , про що було видано свідоцтво про смерть від 23.12.2003 року.

На момент смерті вітчима заявник ОСОБА_1 проживав з ним та з братом, заяву про відмову від спадщини не подавав, спадкове майно перейшло в його володіння, відтак фактично прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат заявника ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про смерть від 05.08.2008 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на 3/8 частки у квартирі.

28.09.2009 року державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори заявнику було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №5-1964.

Дане свідоцтво про права на спадщину за законом було видане на майно ОСОБА_3 , а саме 3/8 частки квартири зазначеної квартири.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року (справа № 461/3223/21, провадження №2-о/461/3 0/21) встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 .

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Першою Львівською державною нотаріальною конторою надано відповідь заявнику №1031/02-14, згідно якої останньому відмовлено у видачі свідоцтво на спадщину за вітчимом у зв`язку з тим, що 3/8 частки квартири, яка залишилась після смерті вітчима, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає спадкуванню при наданні доказів про прийняття спадщини у встановлений законом спосіб та в порядку черговості.

Заявник стверджує, що проживав в квартирі АДРЕСА_1 з 1998 року та стверджує, що з вітчимом проживав однією сім`єю, доглядав його до смерті, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Зі змісту ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З роз`яснень викладених у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року вбачається, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту прийняття ОСОБА_1 спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник стверджує, що він прийняв спадкове майно вітчима, оскільки з моменту його смерті фактично вступив у користування та володіння 3/8 частки квартири.

Встановлено, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 1998 року, що підтверджується актом ЛКП «Княже місто» №7 від 14.02.2025 року.

Обставини щодо володіння ОСОБА_1 вищезазначенною квартирою підтверджуються долученими до позовної заяви документами, зокрема договорами на користування електроенергією, теплоенергією, газопостачння, з ЛКП «Львівводоканал», АТ «Львівгаз», АТ «Львівобленерго», ЛКП «Снопківське», які укладались з ОСОБА_1 .

Актом ЛКП «Княже місто» від 14.02.2024 підтверджується факт проживання заявника ОСОБА_1 з вітчимом ОСОБА_3 однією сім`єю з 1998 року по час смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю у період з 26 червня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день його смерті, за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є дружиною заявника, вказала, що із своїм чоловіком ОСОБА_1 вона проживає з 1994 року. З червня 1998 по грудень 2003 року вони разом із чоловіком проживали за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі, окрім них, проживали мати заявника - ОСОБА_4 , його вітчим ОСОБА_3 , брат ОСОБА_3 . Вони жили у вказаній квартирі однією сім`єю, вели спільне господарство, в сім`ї був один спільний бюджет, за спільні кошти робили ремонт в квартирі, придбавали нові меблі, побутову техніку, спільні кошти витрачали на харчування, придбання одягу, на утримання житла та сплату. Також свідок вказала, що з 1998 по 2003 вони здавали в оренду свою квартиру на АДРЕСА_3 , оскільки разом проживали в квартирі на АДРЕСА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є знайомою сім`ї заявника, вказала, що ОСОБА_1 зі своєю дружиною, а також матір`ю, вітчимом та братом з 1998 по грудень 2003 року проживали за адресою: АДРЕСА_2 ; вони жили як одна сім`я, разом вели спільне господарство, були дуже дружні.

Суд надає віри показанням допитаних свідків, оскільки такі є логічними, достовірними та достовірно підтверджують обставини, викладені заявником. Свідки попереджені про кримінальну відповідальність і свідчення надали, будучи під присягою.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Зважаючи на вищенаведені доводи заявника та докази по справі, суд вважає доведеним, що заявник проживав за адресою АДРЕСА_2 , однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю у період з 26 червня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день його смерті, тобто більше п`яти років.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів свідчить, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем, а отже, заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

вирішив:

заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, у період з 26 червня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день його смерті, за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст складено 19.02.2025.

Суддя І.Р.Волоско