ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2549/25 Справа № 202/9048/24 Суддя у 1-й інстанції - Михальченко А. О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Верченко Ольги Олександрівни на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Новогродівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про зміну адреси, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що їй, на підставі свідоцтва про право на власність на житло № НОМЕР_1 від 18 травня 1994 року належить на праві спільної власності з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 11 січня 2022 року, до 01 січня 2013 року житловий будинок АДРЕСА_1 належав: 1/2 частина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва право на власність на житло № НОМЕР_1 , виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» м. Селидове 18 травня 1994 р., КП «БТІ» зареєстровано 25 березня 1999р. у кн.3 реєстр 359; 1/2 частина - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» м. Селидове 22 квітня 1994 року в КП «БТІ» зареєстрованого 12 лютого 1999 року, у кн.3 реєстр 359.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Звернувшись до нотаріальної контори ОСОБА_1 , не змогла прийняти у спадщину частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку із тим, що не визначені номера кватир, тобто є необхідність у коригуванні адреси.

Враховуючи викладене просила суд змінити адресу будинку, належну на підставі свідоцтва право на власність на житло № НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , з адреси : «будинок АДРЕСА_1 » на адресу «кватира 2 будинок АДРЕСА_1 ».

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року провадження у справі закрито.

Ухвала суду мотивовано тим, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси належить до повноважень виконавчого органу відповідного органу місцевого самоврядування, у разі незгоди з рішенням виконавчого органу відповідного органу місцевого самоврядування за наслідками розгляду питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, воно може бути оскаржено до суду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд невірно встановив предмет та підставу позову, що призвело до незаконного закриття провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що На підставі свідоцтва про право на власність на житло № НОМЕР_1 від 18 травня 1994 року ОСОБА_1 належить на праві спільної власності з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 11 січня 2022 року, до 01 січня 2013 року житловий будинок АДРЕСА_1 належав: 1/2 частина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва право на власність на житло № НОМЕР_1 , виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» м. Селидове 18 травня 1994 р. КП «БТІ» зареєстровано 25 березня 1999р. у кн.3 реєстр 359; 1/2 частина - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого службою приватизації державного житлового фонду в/о «Селидіввугілля» м. Селидове 22 квітня 1994 р. в КП «БТІ» зареєстрованого 12 лютого 1999 р., у кн.3 реєстр 359.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Звернувшись до нотаріальної контори ОСОБА_1 , не змогла прийняти у спадщину частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку із тим, що не визначені номера квартир, тобто є необхідність у коригуванні адреси.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси належить до повноважень виконавчого органу відповідного органу місцевого самоврядування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Приписами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до підпункту 10 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих законом повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради в галузі житлово-комунального господарства віднесено облік та реєстрацію відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форми власності.

Згідно статті 40 цього ж Закону виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Системний аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що вирішення питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради. При цьому, діюче в Україні законодавство чітко не регламентує процедуру присвоєння такої адреси, незважаючи на те, що жодного правочину з нерухомим майном неможливо здійснити, якщо йому не присвоєно поштову адресу. В той же час, органи місцевого самоврядування не позбавлені можливості затверджувати такі процедури на місцях.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 441/1625/15-а.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно встановив предмет та підставу позову, що призвело до незаконного закриття провадження у справі, колегія суддів відхиляє, оскільки зокрема до повноважень виконавчого органу відповідного органу місцевого самоврядування належать повноваження з присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси.

Посилання апелянта на п. 52 «Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2021 №690, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки даний пункт був виключений на підставі Постанови КМ № 785 від 05 липня 2024 року.

У зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Верченко Ольги Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова