КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3099/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року у складі судді Арапіної Н.Є.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ТОВ «Євро-реконструкція» звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 120 467 грн 70 коп, інфляційну складову боргу у розмірі 35 090 грн 99 коп та 3% річних у розмірі 10 319 грн 17 коп, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 684 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які постачає позивач за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі не в повному обсязі виконують зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилася заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення за період з січня 2016 року по 01 липня 2022 року у розмірі 33 680 грн 13 коп, заборгованість по оплаті послуг з постачання гарячої води за період з січня 2016 року по 01 липня 2022 року у розмірі 86 787 грн 57 коп. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року позовні вимоги ТОВ «Євро-реконструкція» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року просить скасувати його та відмовити у задоволенні позовних вимог. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що скаржниця не отримувала судові повістки, а також їй не було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву із додатками.

Посилається на те, що суд повинен був відкласти розгляд справи і переконатись чи відповідачка належним чином була повідомлено про місце і час розгляду справи, оскільки в суду не було підтвердження того, що їй відомо про проведення такого засідання.

Звертає увагу суду, що строк позовної давності у даній справі має бути відраховано з моменту запровадження карантину на території України, а саме з 12 березня 2020 року.

Крім того зазначає, що звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги період з січня 2016 року по 01 липня 2022 року. Однак позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з січня 2016 року по 12 березня 2017 року не підлягають задоволенню, оскільки щодо даних вимог слив строк позовної давності.

Зазначає, що між позивачем та відповідачкою не укладено договір про надання послуг з постачання гарячої води та теплової енергії. Засобів обліку на основі яких можна б було прослідкувати обсяги споживання також не встановлено.

Звертає увагу, що позивачем надано розрахунок заборгованості, однак він не є належним доказом надання послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, оскільки не містить даних щодо обсягу спожитих послуг та не наведено методики відповідно до якої було нараховано ті чи інші суми, які підлягали сплаті.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Євро-реконструкція», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

Зазначає, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та справедливим, таким що відповідає положенням чинного законодавства України, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Учасники справа в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належно, від представника ТОВ «Євро-реконструкція» надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Убачається, що апеляційну скаргу подано лише ОСОБА_1., повноваження щодо оскарження рішення суду в інтересах інших осіб у справі відсутні, тому рішення суду переглядається в межах доводів апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості рішення районного суду ухваленого щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам законну рішення суду в повній мірі не відповідає.

Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які постачає позивач за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19, 20, 36, 37, 38).

Згідно даних долученого до справи розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з несплатою послуг відповідачів виникла заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення за період з січня 2016 року по 01 липня 2022 року у розмірі 33 680 грн 13 коп заборгованість по оплаті послуг з постачання гарячої води за період з січня 2016 року по 01 липня 2022 року у розмірі 86 787 грн 57 коп інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг з централізованого опалення за період з січня 2016 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 8 640 грн 64 коп інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг з постачання гарячої води за період з січня 2016 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 26 450 грн 35 коп, 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг з централізованого опалення з січня 2016 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 2 525 грн 60 коп 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг з постачання гарячої води за період з січня 2016 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 7 793 грн 57 коп (а.с. 15-16, 17-18).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 належно повідомлена про даті розгляду справи й не виконує зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Між там таких висновків районний суд дійшов з порушенням положень процесуального права відповідачки ОСОБА_1 , що є підставою для обов`язкового скасування рішення суду та ухвалення у справі нового судового рішення.

Установлено, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Установлено, що ухвалою суду від 18 серпня 2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження й розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позов, а також роз`яснено право в зазначений строк подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до матеріалів, справа судом розглянута у відсутність належних доказів повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про перебування справи в провадженні суду та можливості реалізувати нею свої права, передбачені положеннями процесуального закону.

Убачається, що поштовий конверт, який направлявся на адресу ОСОБА_1 повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 46).

Таким чином, на момент розгляду справи процедура проведення спрощеного позовного провадження районним судом була порушена.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції мав право розглянути справу у спрощеному позовному провадженні, проте вимоги цивільної процесуальної форми вимагають дотримання процедури проведення спрощеного позовного провадження.

Зазначене позбавило відповідачку можливості надати зауваження щодо заявлених до неї позовних вимог, а суд це позбавило обов`язку надати оцінку можливим доводам та обґрунтуванням заперечення, тому суд не виконав свого зобов`язання стосовно дотримання закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу рівності сторін.

Апеляційний суд вважає, що за обставин, встановлених у цій справі, процесуальні дії районного суду при розгляді справи є надто формальними, та такими, що вчинені непропорційно та фактично позбавили права особи на участь у розгляді її справи.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 8 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі "Лопушанський проти України" у зв`язку із розглядом судом справи у відсутність відповідача, який не був належно повідомлений, констатував, що не було дотримано принципу рівності сторін, одного із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази на спростування доводів апеляційної скарги про порушення процесуальних прав ОСОБА_1 у зв`язку з неповідомленням її про розгляд справи та позбавленням можливості реалізувати права, як сторони спору.

Згідно п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції Закону чинні до 10 грудня 2017 року.

Правилами встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019 року), ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - "Правил"), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Звертаючись суд із позовом ТОВ «Євро-реконструкція» просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення за період з січня 2016 року по 01 липня 2022 року у розмірі 33 680 грн 13 коп заборгованість по оплаті послуг з постачання гарячої води за період з січня 2016 року по 01 липня 2022 року у розмірі 86 787 грн 57 коп.

Відповідачами в суді першої інстанції та скаржницею в апеляційному суді не спростовано розміру нарахованої заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та не надано об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

При цьому, відповідачем в апеляційній скарзі заявлено застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

З огляду на те, що у позивача з відповідачами є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID-19", із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою та було неодноразово продовжено на всій території України до його закінчення 30 червня 2023 року.

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, слід визнати таким, що пропущений позивачем трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року до 11 березня 2017 року та за вимогами про стягнення заборгованості за послуги гарячого водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2017 року.

Отже, з відповідачів підлягає стягненню наступна заборгованість:

за період з квітня 2017 року по червень 2023 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 27 834 грн 61 коп та за період з квітня 2017 року по червень 2023 року за послуги гарячого водопостачання в розмірі 65 427 грн 27 коп.

Позивач крім суми заборгованості за житлово-комунальні послуги просив також стягнути з позивача інфляційні втрати та 3 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про солідарне стягнення з відповідачів в загальному розмірі інфляційних втрат - 19 600 грн 85 коп та 3 % річних - 5 697 грн 14 коп за період з березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, а саме: за прострочення сплати заборгованості за постачання гарячої води - 3 % річних у розмірі 4 160 грн 66 коп та інфляційні втрати у розмірі 14 251 грн 18 коп; за прострочення сплати заборгованості за централізоване опалення - 3 % річних у розмірі 1 536 грн 48 коп та інфляційні втрати у розмірі 5 349 грн 67 коп виходячи з розрахунку щомісячних розмірів заборгованості та періоду, протягом якого відповідачі мали нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

При цьому колегія суддів зауважує, що оскільки відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не оскаржували рішення суду першої інстанції, а тому з них на користь позивача підлягає солідарному стягненню різниця без застосування строку давності в розмірі 47 317 грн 99 коп заборгованості за житлово-комунальні послуги (165 877 грн 86 - 118 559 грн 87 коп.)

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду в частині вимог щодо ОСОБА_1 та ухвалення нового про задоволення позову частково.

В порядку розподілу судових витрат з відповідачок на користь ТОВ "Євро-Реконструкціця" підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви по 894 грн 67 коп з кожної.

Крім того комунальне підприємство Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" на ухвалу суду надіслало на адресу суду копію свідоцтва про право власності на житло та просить суд стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у розмірі 175 грн 60 коп.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За таких обставин з відповідачок підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з витребуванням доказів у розмірі 58 грн 50 коп з кожного (175,60 грн/3).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року в частині вимог щодо ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Резолютивну частину рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року викласти в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) 118 559 грн 87 коп заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) 47 317 грн 99 коп заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) судовий збір пов`язаний з розглядом справи по 894 грн 67 коп з кожної.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_3 ) на користь комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-в) витрати пов`язані з витребуванням доказів у розмірі 58 грн 50 коп. з кожного.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: