Справа № 308/707/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2025 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судових засідань Мішко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначеною позовною заявою, яку мотивує тим, що 15 червня 2021 року він передав відповідачеві ОСОБА_2 в позику 130 000,00 гривень, на підтвердження укладеного договору, відповідачем було представлено розписку від 15.06.2021 р. про отримання ним коштів в позику та зобов`язання їх повернути в повному обсязі до «30» липня 2021 року.
Водночас, позичальник отримані кошти всупереч нормам чинного законодавства так і не повернув, а тому позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 130 000,00 грн., а також інфляційне збільшення у розмірі 47 482,38 грн. та 3% річних у розмірі 9 392,05 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою судді ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
14.10.2024 року від представника позивача адвоката Богданова О.В. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі Позивача та його представника, до якого додано оригінал Розписки, а також клопотання про долучення доказів понесених судових витрат.
Позивач у судове засідання не з`явився, однак від його представника адвоката Богданова О.В. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, в якому він позовні вимоги підтримав, винесення заочного рішення не заперечив .
Відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання проте, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки в судове засідання не повідомляв. Відзив відповідачем не подано.
На цій підставі, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, керуючись вимогами ст.ст. 280,281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У судовому засіданні встановлено, що 15.06.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позикодавець ОСОБА_1 надав позичальнику ОСОБА_2 позику в розмірі 130 000,00 грн., які останній зобов`язався повернути в строк до 30 липня 2021 року, про що надано відповідну розписку.
Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконав, кошти в розмірі 130 000,00 грн. позивачу не повернув, про що свідчить доданий позивачем до матеріалів справи оригінал розписки від 15.06.2021 року.
За змістом частин 1, 2 ст. 207 та частини 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дата її отримання.
Згідно з неодноразово висловленими правовими позиціями Верховного Суду України за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Особливо треба звернути увагу на те, що частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У постанові від 08.07.2019 р. у справі №524/4946/16-ц Верховний Суд також зауважив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Отже, факт передачі грошей позивачем та отримання їх відповідачем підтверджується відповідною розпискою від 22.09.2017 року.
Відповідно дост.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Наявність у Позивача оригіналу розписки свідчить про факт не погашення боргу Відповідачем.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання його умов сторонами.
Згідно зі ст. 1046 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За таких обставин, оскільки відповідач ОСОБА_2 , як позичальник договором позики, належним чином не виконав свої зобов`язання та не повернув вчасно грошові кошти, суд вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15.06.2021 року у розмірі 130 000,00 грн. (основний борг).
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд виходить з наступного.
Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 18 «ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕННЬ» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають.
Одночасно, приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду розгорнутий розрахунок заборгованості зі сплати інфляційних втрат та 3% річних, натомість договір позики був укладений 15.06.2021, тобто незадовго до введення на території України воєнного стану, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість не підлягає стягненню з відповідача.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження частини своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовна заява є частково обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.
У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд повинен врахувати заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам, складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони. Законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року по справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20).
Отже, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
З матеріалів справи судом встановлено, що 21.12.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Богданова» було укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги. До матеріалі справи також був долучений ордер на надання правової допомоги.
Предметом договору встановлено, що в порядку та на умовах цього договору, бюро зобов`язується надати клієнту визначену цим договором правову (професійну правничу) допомогу захисну інтересів останнього в судох України усіх інстанцій, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. З іншого боку клієнт зобов`язується сплатити за виконану роботу визначений у даному договорі плату та гонорар успіху, відшкодувати додаткові витрати пов`язані з виконанням доручення клієнта (п.1.1. Договору).
Пунктом 2 Договору сторони погодили порядок і строки надання правової допомоги.
Згідно пункту 4.1. Договору, за надання правової (професійної правничої) допомоги клієнт сплачує бюро визначену в акті виконаних робіт. Остаточна сума визначається сторонами в акті виконаних робіт.
Згідно акту виконаних робіт від 13 вересня 2024 року адвокатом надано, а замовником отримано наступні послуги правового характеру, які стосуються справи № 308/707/24, а саме:
21.12.2023 року правовий аналіз наданих документів. Консультації щодо порядку стягнення заборгованості, роз`яснення розміру судового збору 400,00 грн.; 29.12.2023 року підготовка позовної заяви про стягнення боргу та формування додаткової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви розрахунок відсотків та інфляційних втрат 4000,00 грн.; 13.09.2024 року передоплата за участь в судовому засіданні з виїздом до м. Ужгород 5000,00 грн.; 13.09.2024 року передоплата (аванс) гонорар успіху відповідно до п. 4.3 Договору про надання правової допомоги 5000,00 грн. Загальна Вартість робіт складає 14 400,00 грн.
Вивчивши подані документи, якими обґрунтовується розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг позовної заяви, кількість доказів та фактичних даних, які підлягали дослідженню адвокатом, а також наявність сталої судової практики у вирішенні аналогічних справ, суд дійшов висновку, що розмір правничої допомоги є неспівмірним зі складністю справи.
На підставі вищевикладеного, суд враховуючи заявлені позовні вимоги, складність справи, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часткове задоволення позовних вимог, вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну (правничу) правову допомогу в розмірі 8900,00 грн.
Доходячи такого висновку судом враховані також висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у свої постанові № 922/1964/21 від 16.11.2022 року, зокрема у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов заявлено з ціною 186874,43 грн. та задоволено на суму 130000,00 грн., тобто на 69,57% (130000,00х100:186874,43). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1300,08 грн. (1868,74х69,57:100).
Керуючись ст.ст.13,76,81,82,89,141,258,263-265,273,279,354,355 ЦПК України, ст.ст.526,527,625,1046 -1054 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму боргу за договором позики від 15 червня 2021 року в розмірі 130 000,00 грн. (сто тридцять тисяч гривень 00 копійок ).
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1300,08 грн. (одна тисяча грн. вісім коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М.Крегул