ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/454/21 Номер провадження 22-ц/814/61/25Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Кузнєцова О.Ю., Карпушин Г.Л.,

секретар: Старчик Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», Жаданова Ігоря Геннадійовича на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача, адвокат Коваль Л.М., звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до ТОВ «Мадег» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування вказаних позовних вимог зазначає, що позивач є власником земельної ділянки площею 9,2509 га, з кадастровим номером :00:001:0520, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказує, що 03.05.2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мадег» було укладено договір оренди землі строком на 5 років, договір було зареєстровано у відділі Держкомзему Гребінківського району Полтавської області 14.06.2012 року року за № 00919, строк дії якого мав закінчитися 14.06.2017 року. Після закінчення строку дії договору ОСОБА_1 мав намір обробляти належну йому земельну ділянку самостійно, проте, з Витягу з реєстру про реєстрацію іншого речового права йому стало відомо, що дія вищевказаного договору оренди була продовжена до 31.12.2027 року шляхом укладення додаткової угоди, яка була зареєстрована 09.06.2017 року КП «Реєстраційна служба» Оржицької районної ради Полтавської області. Згоди на продовження строку дії договору оренди землі позивач не давав, зазначену додаткову угоду не підписував, а тому в 2017 році звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мадег» про визнання недійсною додаткової угоди від 06.06.2017 року. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.09.2018 року у справі №528/715/17 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано вказану додаткову угоду недійсною та зобов`язано ТОВ «Мадег» повернути земельну ділянку власнику, рішення набрало законної сили в 14.10.2018 року, оскільки не оскаржувалося.

Вважає, що відповідач незаконно користувався земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_1 протягом 2017 та 2018 років, власник земельної ділянки був позбавлений можливості самостійно використовувати належну йому земельну ділянку, а тому позивач вирішив захистити своє порушене право шляхом звернення до суду.

Представник позивача, адвокат Коваль Л.М., звернувшись з позовом до суду в інтересах ОСОБА_1 , просить стягнути матеріальні збитки в розмірі 608936, 31 грн, моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн та понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору та витрат на надання правничої допомоги, вказуючи на їх обґрунтованість.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег» на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржило ТОВ «Медег» . Скаржник вказує , що рішення Гребінківського районного суду Полтавської області в частині задоволення позовної вимоги щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди є необґрунтованим, та таким що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, суперечить практиці Верховного Суду у подібних правовідносинах, а тому підлягає скасуванню, виходячи з недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Апелянт зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, у судовому рішенні суд взагалі не з`ясував наявність факту заподіяння Позивачеві з боку Відповідача будь-яких моральних чи фізичних страждань, не встановив наявність причинно-наслідкового зв`язку між ймовірною шкодою та діяннями Відповідача в її заподіянні, не дослідив за яких обставин та дій вони могли бути заподіяні.

Також апелянт зазначає, що не зрозумілим залишається розмір моральної шкоди, який присуджено судом в цьому рішенні, а саме з чого саме виходив суд визначаючи розмір моральної шкоди, тобто чому саме такий розмір вирішено стягнути з Відповідача. Суд першої інстанції також не звернув уваги на той факт, що Позивач в позовній заяві не вказав в чому саме виявились його фізичні та душевні страждання, яким чином це вплинуло на його стан здоров`я або моральний стан, не надав жодного доказу у підтвердження існування весь цей час психічних розладів, або інших розладів здоров`я у зв`язку з подіями які мали місце у 2017-2018 роках. Взагалі в судовому рішенні не досліджено чи вплинули вищезазначені події на звичний стан життя Позивача, чи зазнав він якихось життєвих чи виробничих змін в стосунках з оточуючими, та чи вплинуло це якимось чином на його ділову репутацію та положення у суспільстві. Відтак, матеріали справи та характер правовідносин між сторонами, досліджені докази та пояснення Позивача спростовують вимоги останнього про необхідність відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на що, скаржник вважає, що в рішенні не доведено вину Відповідача в завданні моральної шкоди Позивачеві, оскільки суд не дослідив та не встановив наявність причиннонаслідкового зв`язку між неправомірними діями Відповідача та спричинення моральної шкоди Позивачеві, та не досліджував і не витребовував у відповідній частині докази, які б доводили протилежне, тому рішення в цій частині є незаконним та необґрунтованим.

У зв`язку із чим ТОВ «Медег» просить скасувати рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2022 року, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 9,2506 га з кадастровим номером :00:001:0520 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №125278 від 16.03.2012 року (а.с. 11).

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер інформаційної довідки 164030488 від 18.04.2019 року вбачається, що 09.06.2017 року державним реєстратором КП «Реєстраційна служба» Оржицької районної ради Полтавської області зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 9,2509 га, на підставі додаткової угоди від 06.06.2017 року до договору оренди землі від 03.05.2012 року, укладеного між ТОВ «Мадег» та ОСОБА_1 зі строком дії до 31.12.2027 року; 18.10.2018 року державним реєстратором КП «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області Сидоренком Р.М. було здійснено реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0520 на підставі договору оренди землі від 25.09.2018 року, укладеного між орендарем ТОВ «АГРО АСПЕКТ» та орендодавцем ОСОБА_1 строком на 10 (десять) років, 29.03.2019 року державним реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М. було здійснено реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 9,2509 га на підставі договору оренди земельної ділянки від 20.03.2019 року укладеного між орендарем ТОВ «АГРО АСПЕКТ» та орендодавцем ОСОБА_1 строком на 10 (десять) років (а.с. 14-15).

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.09.2018 року у справі №528/715/17 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано недійсною додаткову угоду, зареєстровану 09.06.2017 року КП «Реєстраційна служба» Оржицької районної ради Полтавської області за № 20896999 до договору оренди землі від 03.05.2012 року, зареєстрованого 14.06.2012 року у відділі Держкомзему Гребінківського району Полтавської області. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Мадег» повернути земельну ділянку, площею 9,2506 га, кадастровий номер :00:001:0520, яка розташована на території Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (за межами населеного пункту), ОСОБА_1 , стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп сплаченого судового збору та 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн 24 коп витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки від 08.02.2022 року б/н, виданої ТОВ «Мадег», вбачається розрахунок виплати орендної плати ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки площею 9,2506 га з кадастровим номером :00:001:0520 від 03.05.2012 року зареєстрованого 14.06.2012 року за №00919 у Відділі Держкомзему у Гребінківському районі Полтавської області за 2012-2018 роки, зокрема, у 2017 році виплачено орендну плату в сумі 19730,00 грн., в 2018 році нараховано до виплати 19728,87 грн, орендну плату не було виплачено (а.с. 125, 126).

Із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.02.2022 року вбачається, що земельна ділянка площею 9,2506 га з кадастровим номером :00:001:0520 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 860 від 09.11.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Радзівон Н.В., належить ОСОБА_2 (а.с. 127).

Апелянтом рішення оскаржується лише у частині задоволених позовних вимог, відповідно , переглядається виключно у цій частині.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

За змістом п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

В постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року в справі № 638/13288/14 (провадження № 61-13218св21) викладено правовий висновок, згідно якого грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (пункт 92), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (пункт 167) звертала увагу на те, що право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Означений спосіб захисту застосовний і тоді, якщо можливість отримання відповідного відшкодування за конкретне порушення права прямо не передбачене законом, іншим актом цивільного законодавства, договором або іншим правочином. Для задоволення відповідної вимоги суд застосовує приписи пункту 9 частини другої статті 16 та статті 23 ЦК України.

Схожі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 15 липня 2021 року в справі № 520/4080/16 (провадження № 61-7662св20), від 02 березня 2021 року в справі № 911/2371/19, 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17, постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року в справі № 908/2202/18, від 02 березня 2020 року в справі № 910/434/19, від 09 квітня 2020 року в справі № 908/690/19.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина.

Тобто суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням суду, що набрало законної сили, а саме рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.09.2018 у справі №528/715/17 встановлено факт користування без наявних на те підстав та права оренди ТОВ «МАДЕГ» земельною ділянкою позивача, і вказані обставини повторному доказуванню не підлягали.

На ці обставини правомірно вказано судом першої інстанції у рішенні, що переглядається.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з положень статті 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, та перевірив підстави відповідальності, встановлені ст. 1167 ЦК України, щодо наявності складу делікту. Визначаючи глибину душевних страждань позивача як підставу для відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції відповідно до ст. 23 ЦК України обґрунтовано врахував позбавлення позивача як власника земельної ділянки права користуватися нею на власний розсуд внаслідок самовільного зайняття відповідачем належної позивачу земельної ділянки на підставі визнаної недійсною додаткової угоди , і враховуючи неправомірні дії відповідача, обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, в 10 000 грн.

Аргументи відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, ненадання позивачем жодного документального доказу, який би підтверджував заподіяння моральної шкоди позивачу, та невстановлення фактів такої шкоди, необхідності докладення додаткових зусиль для організації свого життя, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, з огляду на факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки на підставі додаткової угоди зареєстрованої 09.06.2017 року за №20896999 до договору оренди землі від 03.05.2012 року, яка була визнана недійсною, що встановлено рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області 14.09.2018 року у справі №528/715/17.

ОСОБА_1 у позові чітко визначено, що моральну шкоду йому заподіяно, серед іншого, неможливістю користуватися належною йому земельною ділянкою за цільовим призначенням внаслідок зайняття її відповідачем протягом 2017 2018 років, і ці обставини знайшли своє підтвердження під час вирішення спору судом першої інстанції.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду, який визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру страждань позивача, на засадах розумності та справедливості.

Таким чином, враховуючи, що при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції повно надано оцінку доказам та аргументам наданим сторонами по справі, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ТОВ «МАДЕГ» , що судом не встановлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів, яким було надано належної оцінки судом, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 375, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», Жаданова Ігоря Геннадійовича залишити без задоволення.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді : О.Ю.Кузнєцова

Г.Л.Карпушин