ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/544/20

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/532/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем Піцаном В.М.,

позивач: Чернігівська міська рада,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року у справі за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

У С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Чернігівська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:026:5294), та земельною ділянкою (кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та двох дерев`яних будиночків (альтанок) розміром 3х3 м; зобов`язати звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованого на ній дерев`яного будиночку (альтанки) розміром 8х10 м.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:026:5294, перебуває у власності відповідача (3/4 частки) та ОСОБА_2 (1/4 частки) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). До цієї ділянки відповідач капітальним парканом пригородив земельну ділянку кадастровий номер :02:026:6157 площею 0,0491 га, яка ним орендувалася на підставі договору від 05 липня 2006 року, укладеного між сторонами. Строк дії договору оренди цієї ділянки закінчився 05 липня 2016 року та продовжений не був, але її до цього часу не повернуто Чернігівській міській раді. До складу пригородженої земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_1 , входять землі запасу Чернігівської міської ради, на яких без дозвільних документів розташовані малі архітектурі форми (дерев`яні альтанки), які відповідач здає в оренду з метою отримання прибутку. За результатами розгляду звернення Чернігівської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0018 га, що межує з земельними ділянками, кадастровий номер: :02:026:5294 і :02:026:6157 (ця ділянка огороджена парканом та на ній встановлено два дерев`яних будиночки розміром 3х3 м). Самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0491 га кадастровий номер :02:026:6157 Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області не встановлено, однак Чернігівська міська рада з цим висновком не погоджується і вважає, що вона є самовільно зайнятою відповідачем і підлягає звільненню за рішенням суду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:026:5294), та земельною ділянкою (кадастровий номер :02:026:6157), шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та дерев`яної споруди (альтанки), розміром 3х3 м. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8х10 м. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернігівської міської ради 4 204,00 грн у відшкодування судового збору.

Задовольняючи частково позов Чернігівської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки від 05 липня 2006 року, укладений сторонами на підставі пункту 273 рішення Чернігівської міської ради від 15 травня 2006 року (3 сесія 4 скликання), є припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Земельна ділянка з кадастровим номером :02:026:6157, площею 0,0491 га, яку ОСОБА_1 , починаючи з 06 липня 2016 року, використовує без відповідного рішення Чернігівської міської ради та договору оренди, підлягає звільненню шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8x10 м. Районний суд вважав, що належить звільнити і земельну ділянку площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:026:6157, площею 0,0491 га. Указав, що демонтажу підлягає паркан та одна споруда (альтанка), розміром 3х3 м, а не дві, оскільки, як убачається з акта виявлення тимчасових об`єктів від 11 січня 2022 року та наданих позивачем фотокарток, на цій земельній ділянці залишилась одна споруда.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року скасовано. Відмовлено у задоволенні позову Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки.

Постановою Верховного суду від 26 липня 2023 року касаційну скаргу Чернігівської міської ради задоволено, постанову Чернігівського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року скасовано, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року залишено в силі.

19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 січня 2022 року, в якій просив ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Чернігівської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками в повному обсязі.

Обгрунтовуючи зазначені вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у справі № 750/6665/20 визнано укладеною додаткову угоду про поновлення укладеного ОСОБА_1 з Чернігівською міською радою договору оренди земельної ділянки від 05 липня 2006 року, а отже, у заявника наявне чинне право оренди земельної ділянки площею 0,0491 га (кадастровий номер :02:026:6157), і підстави для її звільнення відсутні.

Указував, що вимоги про звільнення земельної ділянки площею 0,0018 га шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та двох дерев`яних будиночків розмірами 3х3 м не підлягають задоволенню через те, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, здійснивши 19 листопада 2019 року перевірку, встановило порушення земельного законодавства внаслідок розташування на цій ділянці зазначених будиночків, проте на час звернення позивача до суду вони на ділянці були відсутні і доказів протилежного матеріали справи не містять. Вимога щодо демонтажу паркану є похідною й незрозумілою, оскільки її не конкретизовано.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року в зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року в справі № 750/544/20 за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками змінено та відмовлено у задоволенні позову в частині зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8х10 метрів.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року у справі № 750/544/20 за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками в частині стягнення судового збору змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернігівської міської ради 2 102 грн відшкодування судового збору.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено, а рішення в іншій частині залишено без змін.

Стягнуто з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 671 грн відшкодування витрат по оплаті судового збору за подачу заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обставини, встановлені постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року в справі № 750/6665/20 щодо визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05 липня 2006 року між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 стали відомими після набрання рішенням суду у цій справі (№ 750/544/20) законної сили, вони є істотними і свідчать про наявність у ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки площею 0,0491 га кадастровий номер :02:026:6157.

Районним судом констатовано, що оскільки у постанові Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у справі № 750/6665/20 спір щодо земельної ділянки площею 0,0018 га не вирішувався, рішення Деснянського районного суду від 19 січня 2022 року у цій справі належить переглянути виключно у частині вимог про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0491 га кадастровий номер :02:026:6157 шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки) розміром 8х10 м та ухвалити рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невірно встановлені обставини справи внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження і оцінки, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року у зв`язку з нововиявленими обставинами щодо вимоги про зобов`язання його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:026:5294), та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:026:6157, шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та дерев`яної споруди (альтанки) розміром 3х3 метри та направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вимога про звільнення земельної ділянки площею 0,0018 га шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та двох дерев`яних будиночків розмірами 3х3 м не підлягає задоволенню, оскільки перевіркою ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, проведеною 19 листопада 2019 року, встановлено порушення земельного законодавства через розташування двох будиночків на землі розміром 3х3 на площі 0,0018 га, проте на час звернення позивача до суду вони на ділянці були відсутні і доказів протилежного матеріали справи не містять, тому вимоги в цій частині є і були безпідставними. Вимога щодо демонтажу паркану є похідною від вимог про звільнення ділянки, неконкретизованою і такою, яку неможливо виконати. Вимоги щодо усунення перешкод не можуть бути абстрактними.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська міська рада, не погодившись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просила залишити її без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2024 року без змін.

Обгрунтовуючи доводи відзиву, позивач зазначив, що акт перевірки ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 19 листопада 2019 року та акт виявлення тимчасових об`єктів від 11 січня 2022 року були предметом судового розгляду, їм надано належну оцінку, в результаті чого районний суд дійшов висновку про те, що відповідач повинен звільнити і земельну ділянку площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:026:6157, площею 0,0491 га. Демонтажу підлягають паркан та одна споруда (альтанка) розміром 3х3, а не дві, оскільки, як убачається із акта виявлення тимчасових об`єктів від 11 січня 2022 року та наданих позивачем фотокарток, на даній земельній ділянці залишилась одна споруда. Тобто факт самовільного захоплення земельної ділянки площею 0,0018 га та наявності на ній дерев`яної споруди (альтанки) розміром 3х3 є таким, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Наголошує на тому, що, переглядаючи справу на нововиявленими обставинами, суд першої інстанції міг виходити виключно із обставин, встановлених постановою Чернігівською апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у справі № 750/6665/20. Районний суд за підсумками перегляду рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року за нововиявленими обставинами, обґрунтовано його скасував лише у частині вимог, які стосуються нововиявлених обставин, спір щодо земельної ділянки площею 0,0018 га постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у справі № 750/6665/20 не вирішувався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, враховуюче наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1ст. 367 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вирішення вимог заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:026:5294), та земельною ділянкою (кадастровий номер :02:026:6157), шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та дерев`яної споруди (альтанки), розміром 3х3 м.

У частині вирішення судом першої інстанції вимог про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8х10 м, рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, тому колегією суддів не переглядається.

У справі встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року позов Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:026:5294), та земельною ділянкою (кадастровий номер :02:026:6157), шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та дерев`яної споруди (альтанки), розміром 3х3 м. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0491 га, кадастровий номер :02:026:6157, шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8х10 м. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернігівської міської ради 4 204,00 грн у відшкодування судового збору (т. 3 а.с. 30-43).

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки від 05 липня 2006 року, укладений сторонами на підставі пункту 273 рішення Чернігівської міської ради від 15 травня 2006 року (3 сесія 4 скликання), є припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Земельна ділянка з кадастровим номером :02:026:6157, площею 0,0491 га, яку ОСОБА_1 , починаючи з 06 липня 2016 року, використовує без відповідного рішення Чернігівської міської ради та договору оренди, підлягає звільненню шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки), розміром 8x10 м. Районний суд виходив з того, що належить звільнити і земельну ділянку площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:026:6157, площею 0,0491 га. Зазначив, що демонтажу підлягає паркан та одна споруда (альтанка), розміром 3х3 м, а не дві, оскільки, як убачається з акта виявлення тимчасових об`єктів від 11 січня 2022 року та наданих позивачем фотокарток, на цій земельній ділянці залишилась одна споруда.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у справі № 750/6665/20 (т. 4 а.с. 110-129) скасовано рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2020 року. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки задоволено частково. Визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05 липня 2006 року, укладену між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстровану 05 липня 2006 року в книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п, строком на 10 років, на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, щодо земельної ділянки площею 0,0491 га з кадастровим номером :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 :

«Додаткова угода про поновлення терміну дії договору оренди землі від 05 липня 2006 року (зареєстрованого 05 липня 2006 року в книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п).

Чернігівська міська рада (юридична адреса: м. Чернігів, вул. Магістратська, буд. 7, ) в особі Ломако О.А., у подальшому «Орендодавець» з одного боку, та громадянин ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у подальшому «Орендар», з другого боку, керуючись статтею 792 Цивільного кодексу України, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду про нижченаведене:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 05 липня 2006 року № 1467п на 10 (десять) років.

2. Всі інші умови вищевказаного договору залишаються без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року за нововиявленими обставинами.

За змістом ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»).

Діяльність суду при здійсненні судочинства в цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Перегляд рішень, постанов або ухвал за нововиявленими або виключними обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Порядок перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільних справах регулюється главою 3 розділу 5 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) дійшла висновку про те, що нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не саме це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами за умови, що вони можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому рішенні.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року в справі № 750/6665/20, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 22 травня 2024 року, визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 05 липня 2006 року, укладену між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрованого 05 липня 2006 року у книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п, строком на 10 років в тих самих умовах, які були передбачені цим договором, щодо земельної ділянки площею 0,0491 га з кадастровим номером :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що обставини, встановлені постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року в справі № 750/6665/20 щодо визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05 липня 2006 року між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 стали відомими після набрання рішення суду у цій справі (750/544/20) законної сили і являються такими, що унеможливлюють задоволення позову в частині вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0491 га кадастровий номер :02:026:6157 шляхом демонтажу розташованої на ній дерев`яної споруди (альтанки) розміром 8х10 м.

Водночас предметом судового розгляду у справі № 750/6665/20 земельна ділянка площею 0,0018 га не була і спір щодо неї постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року не вирішувався.

Як підставу для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами в частині зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:026:5294), та земельною ділянкою (кадастровий номер :02:026:6157), шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та дерев`яної споруди (альтанки), розміром 3х3 м, заявник посилався на те, що встановлені перевіркою ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 19 листопада 2019 року порушення земельного законодавства, що полягали у розташуванні двох будиночків на землі розміром 3х3 на площі 0,0018 га, на час звернення до суду були відсутні і доказів протилежного матеріали справи не містять.

Перевіривши матеріали справи та обставини, які ОСОБА_1 вважає нововиявленими, колегія суддів виходить з того, що акт перевірки ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 19 листопада 2019 року про порушення земельного законодавства через розташування двох будиночків розміром 3х3м на земельній ділянці площею 0,0018 га та твердження заявника про відсутність на ній цих будиночків на час подання Чернігівською міською радою позовної заяви були предметом судового розгляду, їм надано належну правову оцінку, а отже зазначені обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вимога щодо знесення паркану є похідною від двох інших позовних вимог, неконкретизованою та такою, яку неможливо виконати, також не може вважатись нововиявленою обставиною, оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 неодноразово висловлював незгоду із цими вимогами Чернігівської міської ради. При цьому, до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Наявність у заявника іншої точки зору на встановлені судом першої інстанції обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах справи доказів не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України та фактично зводиться до спонукання апеляційного суду до перегляду рішення в оскаржуваній частині на користь заявника.

Інших доводів апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2022 року в частині вимог про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0018 га, яка межує із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:026:5294), та земельною ділянкою (кадастровий номер :02:026:6157), шляхом демонтажу паркану, який її огороджує, та дерев`яної споруди (альтанки), розміром 3х3 м.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2024 року залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова