Справа № 643/2094/25
Провадження № 2/643/2391/25
УХВАЛА

17.02.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання договору дійсним (укладеним) в редакції та на умовах

виконаного попереднього договору та визнання права власності на

нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання договору дійсним (укладеним) в редакції та на умовах виконаного попереднього договору та визнання права власності на нерухоме майно.

Розглянувши вищевказану позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізація особою права на звернення до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку) захисту порушених прав, яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог ЦПК щодо форми, змісту позовної заяви, документів, які додаються до неї.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені ст. ст. 175, 177 ЦПК.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами ч. 1 ст. 185 ЦПК законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного ЦПК.

У даному випадку, подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення ст. 185 ЦПК, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Водночас, звертаючись до суду з даним позовом в електронній формі за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивачем всупереч вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК не надано доказів на підтвердження надсилання відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Крім того, в силу приписів ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовані Законом України «Про судовий збір».

Стаття 1 Закону України «Про судовий збір» визначає, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В силу приписів п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою позову немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У даній справі позивачем заявлено:

-позовну вимогу немайнового характеру про визнання укладеним (дійсним) договору купівлі продажу нерухомого майна, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 37,3 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., що належать відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2021 р., ухваленого у справі № 643/19042/21, н.п. 2/643/6115/21 за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, в реакції укладеного та виконаного попереднього договору № 1 від 01 грудня 2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яку позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.;

-позовну вимогу майнового характеру про визнання за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за яку позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зазначено, що «майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Вартість нерухомого майна визначається суб`єктами оціночної діяльності, які отримали дозвіл на її здійснення в установленому законом порядку.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Враховуючи вказані вище вимоги чинного процесуального законодавства, ціна позову у даній справі за вимогу майнового характеру про визнання права власності на нерухоме майно повинна визначатись дійсною (ринковою) вартістю спірної квартири, на яку позивач просить суд визнати право власності, визначеною належним суб`єктом оціночної діяльності.

Однак, до позовної заяви позивачем не надано жодного документу в підтвердження вартості нерухомого майна, щодо якого заявлені позовні вимоги.

За відсутності даних щодо вартості спірного нерухомого майна, неможливо встановити ціну позову та, відповідно, визначити розмір судового збору, який позивач мав би сплатити при зверненні до суду з позовною вимогою про визнання права власності на нерухоме майно.

За таких обставин, позивачу слід усунути цей недолік та подати до суду докази на підтвердження сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 1 211, 20 грн., документи на підтвердження вартості спірного нерухомого майна на момент звернення до суду з даним позовом, а також докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову (вартості майна), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До того ж, всупереч вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, що підтверджується актом Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2025.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись статтями 177, 185, 260, 261 ЦПК суддя

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення даної ухвали про залишення заяви без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків, шляхом подання до суду:

- доказів на підтвердження сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 1 211, 20 грн.;

- документів на підтвердження вартості спірного нерухомого майна на момент звернення до суду з даним позовом, а також доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- доказів, які підтверджують викладені у позовній заяві вимоги;

- доказів на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами.

4. Роз`яснити позивачу що у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК).

5. Відповідно до ст. 261 ЦПК дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.В. Новіченко