П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Київ

Справа №357/1951/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/417/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Ярмоли О.Я. 18 жовтня 2023 року в м. Біла Церква, повний текст рішення складений 25 жовтня 2023 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зняти арешт з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , оскільки вказані обтяження були накладені на майно вже після підписання договору іпотеки та реєстрації іпотеки, а тому банк має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між відповідачем та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, 02 жовтня 2006 року був укладений договір кредиту № 388/62/06/М. В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, відповідач передала в іпотеку Банку належне їй на праві власності майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, позивач бажає розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Однак, позивачу стало відомо, що на іпотечне майно накладено арешт та заборона на його відчуження Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42999116, виданої 17 квітня 2014 року; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№НОМЕР_1, виданої 17 квітня 2014 року; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 28253208, виданої 02 листопада 2011 року.

Позивач зазначає, що накладений арешт створює перешкоди позивачу, як іпотекодержателю у реалізації права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки на підставі пункту 5.2.1 договору іпотеки.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту - задоволено частково.

Звільнено з-під арешту нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою 17 квітня 2014 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданою 02 листопада 2011 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати у справі в розмірі 2684,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що наявність накладеного державним виконавцем арешту на об`єкт нерухомого майна порушує права АТ «Сенс Банк» на задоволення своїх вимог за кредитним договором, зобов`язання за яким не виконані боржником належним чином, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому суд заначив, що виконавче провадження №НОМЕР_1 закінчено на підставі виконання боржником зобов`язання та сплати виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо зняття арешту, накладеного в межах цього виконавчого провадження, а згідно листа ДВС виконавче провадження №НОМЕР_3 взагалі не перебувало на виконанні, то правові підстави такого обтяження майна відсутні, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення, тобто обтяження за ВП №НОМЕР_1 і № НОМЕР_3 підлягають зняттю.

Також суд вказав, що позовна вимога про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 квітня 2014 року в межах ВП № НОМЕР_2 до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не надано до суду доказів, що він звертався до державного виконавця із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, іпотекодержателем якого він є, та відповідно, відомостей, що державним виконавцем відмовлено у знятті арешту.

Не погодилась із вказаним рішенням суду відповідач, нею подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує на те, що вона не є належним відповідачем у даній справі, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем у зв`язку з наявними арештами та реєстрацією обтяжень належного на праві власності позивачу нерухомого майна, що є підставою для відмови в позові.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Подольський А.Ю. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому процесуальним законом порядку. За наведених обставин та керуючись ст. ст. 371, 372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 04/І-410, зареєстрований в реєстрі за № 5393, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Губенко Т.А. (а.с.8-10).

Згідно п. 1.1. Іпотечного договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавця всіх зобов`язань перед Іпотекодержателем за Договором кредиту №388/62/06/М, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем 02 жовтня 2006 року, а також зобов`язань за цим договором нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 4.1. Іпотечного договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за договорами, якими обумовлене основне зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.4. Іпотечного договору визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержателем.

Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року (а.с.19).

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року вирішено затвердити передавальний акт (п.2.1. протоколу) та встановлено, що акціонери АТ «Альфа-Банк» визнають усі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті (п. 2.2. протоколу). Згідно п. 2.3. Протоколу визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», які зазначені у Передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року (а.с.20-22).

Згідно протоколу № 2/2022 Позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року пунктом 2.1. прийнято рішення про зміну найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (а.с.23-24).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , перебуває під іпотекою на підставі договору іпотеки № 1195 від 05 березня 2008 року, іпотекодержатель АТ «Альфа-Банк», основне зобов`язання договір кредиту №06-10/70 від 05 березня 2008 року, має обтяження у вигляді 4 арештів та 2 заборон на нерухоме майно на підставі:

- ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/11289/20 від 19 листопада 2020 року;

-постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_2, виданої 17 квітня 2014 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, старшим державним виконавцем Такуєвим О.В.;

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № НОМЕР_1, виданої 17 квітня 2014 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, старшим державним виконавцем Такуєвим О.В.;

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: НОМЕР_3, виданої 02 листопада 2011 року Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, старшим державним виконавцем Такуєвим О.В.;

- договір іпотеки № 1196 від 05 березня 2008 року;

- договір іпотеки № 5394 від 02 жовтня 2006 року

- інший договір про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11-18).

З відповіді Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) на ухвалу суду про витребування доказів, вбачається, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження в Білоцерківському відділі ДВС на примусовому виконанні не перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 (а.с.124).

Разом з тим у міському відділі ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження №НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису №1838, виданого 11 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в сумі 94119, 32 грн на користь ПАТ «Укрсоцбанк», яке закінчене 27 травня 2019 року, у зв`язку із сплатою боржником боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а.с.144).

Також на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) перебувало виконавче провадження №НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису № 1837, виданого 11 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 82584,29 грн (а.с.125).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2021 року було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса №1837 від 11 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в сумі 82584,29 грн, а саме: стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк». Ухвала набрала законної сили 20 вересня 2021 року (а.с.145-147).

За відкритими даними автоматизованої системи виконавчого провадження:

- ВП НОМЕР_2 було відкрито 17 квітня 2014 року, станом на час розгляду справи його стан значиться - завершено, сторонами цього виконавчого провадження були ОСОБА_1 (боржник) та АТ «Альфа-Банк» (стягувач);

- ВП НОМЕР_1 було відкрито 17 квітня 2014 року, станом на час розгляду справи його стан значиться - завершено, сторонами цього виконавчого провадження були ОСОБА_1 (боржник) та АТ «Альфа-Банк» (стягувач);

- ВП НОМЕР_3 не значиться.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Процесуальний закон також містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (ст. ст.1-4 ЦПК України).

При цьому за змістом ст. ст. 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Положеннями ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку визначеному ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У постанові від 07 листопада 2022 року у справі № 725/7187/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що норма частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» розрахована на ті випадки, за яких вимогу про визнання права власності та про зняття з нього арешту заявляє особа, яка є одноосібним власником або співвласником подільної речі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

З наведених обставин справи вбачається АТ «Сенс Банк» є правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», зокрема щодо іпотечного договору № 04/І-410 від 02 жовтня 2006 року.

При звернені до суду з позовом позивач вказував на те, що має намір реалізувати свої права іпотекодержателя, проте має перешкоди у вигляді наявних в реєстрі обтяжень накладених в ході виконавчих проваджень ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_1 та ВП НОМЕР_3.

Тобто на час звернення до суду з позовом позивач не є власником майна про зняття арешту з якого він просить. Натомість положення ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» розраховані на ті випадки, за яких вимогу про визнання права власності та про зняття з нього арешту заявляє особа, яка є власником.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач був учасником ВП НОМЕР_2 та ВП НОМЕР_1, які були відкриті 17 квітня 2014 року, а станом на час розгляду справи їх стан значиться як завершені. При цьому виконавче провадження №НОМЕР_1 закінчено на підставі виконання боржником зобов`язання та сплати виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

У разі незгоди сторони виконавчого провадження з діями державного/приватного виконавця така сторона має право на оскарження його дій, зокрема, шляхом подання скарги до суду, який видав виконавчий документ.

Виконавче провадження №НОМЕР_3 за даними Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) на примусовому виконанні даного відділу не перебувало. А отже враховуючи відсутність даних про учасників цього виконавчого провадження, даних про підстави внесення відповідного запису у відповідні реєстри, а також недоведеність позивачем свого права на звернення з вимогою про зняття арешту, підстави для скасування арешту накладеного згідно з постановою № НОМЕР_3 від 02 листопада 2011 року відсутні.

З урахуванням наведених вище норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Крім того, особа права якої порушено має скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено його право на звернення на суду з вимогами в порядку ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», так як він не є власником майна вимогу про зняття арешту з якого він заявляє, вимогу про визнання права власності ним також заявлено не було, доказів наявності перешкоді у реалізації його прав як іпотекодержателя матеріали справи не містять. До того ж позивач є стороною виконавчого провадження в ході якого були накладні арешти про зняття яких він просить, а отже належним способом захисту є звернення його із скаргою на дії відповідної особи в порядку визначеному законом.

А отже доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено порушення його прав у зв`язку з наявними арештами та реєстрацією обтяжень належного на праві власності позивачу нерухомого майна слід визнати такими, що знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції наведеного вище не врахував, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки вимоги апеляційної скарги підлягають задоволено, а вимоги позову залишаються без задоволення, то в порядку ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні з апеляційною скаргою в розмірі 4026, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту - залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 4026, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: С.М. Верланов

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 21 лютого 2025 року.