Справа № 635/6553/24
Провадження № 2/635/2002/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2025 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Даниленко Т.П.
за участі секретаря судового засідання - Шевченко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, Служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 , є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.05.2020 у справі №621/807/20, яке набрало законної сили, шлюб між мною та відповідачем ОСОБА_2 розірвано. Тобто з червня 2020 року позивач не перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Разом з тим, з рішення суду вбачається, що шлюбні відносини припинилися з початку 2019 року. Дитина весь цей час проживає з позивачем і саме вона виховує її та опікуюся нею, на відміну від її батька (відповідача по справі), який взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків. При цьому, згідно рішення суду після розірвання шлюбу прізвище з « ОСОБА_4 » було змінено на дошлюбне « ОСОБА_4 », яке після реєстрації нового шлюбу з своїм чоловіком вона змінила на « ОСОБА_4 ». Позивач виховує сина саме зі своїм чоловіком, його вітчимом, який замінив йому батька та повністю опікується ним, виховує його та матеріально забезпечує. Протягом тривалого проміжку часу та по сьогоднішній день дитина проживає з позивачем, своєю рідною матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , і перебуває на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. Батько дитини в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , взагалі не проживає та ніколи не проживав. З 2020 року і по теперішній час ОСОБА_2 за місцем проживання дитини не з`являється, не приїжджає до неї, не відвідує її та не цікавиться її життям. ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виховання дитини та з вказаного часу і по сьогоднішній день взагалі не піклується про дитину, не слідкує за станом її здоров`я, фізичним і духовним розвитком, не опікується її вихованням, не проявляє до дитини батьківської турботи і любові, не займається вихованням і розвитком дитини. Син перебуває на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача. Саме позивач виховує сина, тільки вона піклується про стан його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, опікується питаннями його зростання, харчування, гігієни, матеріального забезпечення і утримання. Умови в будинку за місцем її та сина місця проживання задовільні, взаємовідносини між членами сім`ї доброзичливі, дружні, створені всі необхідні умови для розвитку, зростання, занять та відпочинку малолітнього ОСОБА_7 . Дитина забезпечена необхідним одягом, взуттям відповідно до віку, продуктами харчування; придбані повчальні та розвивальні предмети для дитини відповідного віку, а також обладнання і речі необхідні для зростання дитини у такому малолітньому віці, як її син. Санітарно-гігієнічні норми дотримано, в кімнатах чисто, одяг та речі акуратно викладені в місцях для їх зберігання (шафах). Разом з тим, з 2022 року відповідач фактично не цікавиться дитиною, її здоров`ям, не займається вихованням та розвитком дитини, не піклується про неї, не бере участь у вихованні сина. При цьому, батько сина, не виховує його та не піклується про нього, а також не бере участі в його утриманні. Батько фактично відсутній в житті дитини, самоусунувся від виховання сина, не проживає постійно разом з ним, взагалі ніколи не з`являвся та навіть по теперішній час не з`являється до дитини, і не цікавиться її життям. Фактично батько свідомо та в добровільному порядку, усвідомлюючи факт своєї бездіяльності, усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків без поважних причин. Батько дитини протягом тривалого проміжку часу фактично не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її зростання, виховання, навчання і розвиток. Він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування сина. До того ж в добровільному порядку батько дитини жодних коштів на утримання сина не сплачував і не сплачує, жодним чином не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина. Більш того, і в примусовому порядку, у межах виконавчого провадження з виконання судового наказу про стягнення аліментів, у період з вересня 2020 року по червень 2024 року ОСОБА_2 не сплачує аліментів, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість у розмірі понад 180 тисяч гривень, а саме: 182 098,51 грн. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.07.2024 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.11.2024 залучено у якості третіх осіб у справі - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Службу у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, просили задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тож відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не подав.
Представник третьої особи - Виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причин неявки суд не повідомили.
Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, а також висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причин неявки суд не повідомили.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 13.06.2016 Виконавчим комітетом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області складено відповідний актовий запис №04 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Батьком дитини записаний ОСОБА_2 .
Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.05.2020 та позивач змінила своє прізвище « ОСОБА_4 » на дошлюбне - « ОСОБА_4 », копія якого долучено до матеріалів справи.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 14.04.2022 (актовий запис №92), ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , змінивши прізвище на « ОСОБА_4 ».
Згідно витягу з реєстру зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 95 від 24.05.2024 ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки директора ліцею КЗ «Харківська гімназія № 165 Харківської міської ради» від 27.06.2024 № 396/02-17 батько дитини ОСОБА_3 , який навчається у 3-А класі, ОСОБА_2 , не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з учителями щодо успіхів у навчанні, не відвідує батьківські збори.
Відповідно до акту депутата Зміївської міської ради Харківської області від 24.06.2024 ОСОБА_10 , який підписаний сусідами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , встановлено, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Батько дитини ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає, з дитиною не бачиться, його речей в будинку не має. Дитину виховує ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно акту обстеження умов приживання від 27.08.2024, затвердженого заступником начальника Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради О.С. Федоровською, родина ОСОБА_4 на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається із: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з належними умовами проживання.
Відповідно до посвідчення НОМЕР_3 , виданого комітетом у справах сім`ї, молоді та спорту по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, родина ОСОБА_4 має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, строк дії з 29.08.2024 до 18.05.2034.
Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватись про свою дитину, про стан її здоров`я, розвиток, виховувати.
Згідно з п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 19 грудня 2008 року) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: «Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.»
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).
Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Доводи позивача про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям не цікавиться, не спілкується з ним та не проявляє турботи, тобто фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не спростовані.
Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.
Відповідач не виконує обов`язки, що покладені законом на батьків по відношенню до дитини: не піклується про моральний розвиток сина, оскільки не проводить часу з ним та не намагається цього робити. Не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти. Адже, моральний вплив на дитину можливий або безпосереднього через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. В той час, як позивач має стабільний дохід, постійне місце мешкання, задовільні умови для проживання дитини.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази на спростування вищевказаних обставин в матеріалах справи відсутні.
Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд констатує, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до доньки, тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного рівня життя та розвитку.
Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.
При цьому суд наголошує на тому, що такий захід відповідальності не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права відновити стосунки з дитиною, бачитися з нею, а в наступному за умови зміни свого ставлення та поведінки звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
З урахуванням наведеного суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Службу у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
представник позивача - ОСОБА_16 адреса: АДРЕСА_3 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 ;
Суддя Т.П.Даниленко