Провадження № 2-др/202/12/25
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(д о д а т к о в е)

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника позивача Орлової Ю.П., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивач в особі свого представника адвоката Орлової Ю.П. звернувся через систему «Електронний суд» з позовом про стягнення з його батька ОСОБА_1 аліментів на його утримання у зв`язку з продовженням навчання після досягнення повноліття.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 січня 2025 року позов задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 лютого 2025 року аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно до закінчення ним навчання, але не більш як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

31 січня 2025 року представником позивача відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України були подані докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

В своїй заяві та в судовому засіданні представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн., які полягали у підготовці та поданні позову до суду, участі адвоката в двох судових засіданнях, складенні клопотання про подання доказів понесення судових витрат.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, вважав, що такі витрати не були необхідними та є необґрунтованими.

Розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.

Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу на даних послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 1-5 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При зверненні до суду позивачем у попередньому розрахунку судових витрат було зазначено про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

У встановлений строк на підтвердження вказаних витрат представником позивача було надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 28/Ф/24 від 20 жовтня 2024 року, укладеного з адвокатом Орловою Ю.П., додаткову угоду № 1 до цього договору, копії рахунків на оплату послуг, копію платіжної інструкції про оплату послуг.

З наданих документів вбачається, що гонорар адвоката становить 7500 грн. та складається з вартості підготовки та подання позову до суду, участі адвоката в двох судових засіданнях, складання клопотання про подання доказів понесення судових витрат.

Отже, суд вважає доведеним, що у зв`язку з поданням позову та розглядом справи позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн.

Такі витрати є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію розумності.

Водночас, оскільки позов задоволено частково (32 %), вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних у вимог у сумі 2400 грн.

Крім того, оскільки в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 387 грн. 58 коп.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) грн.

У відшкодуванні позивачу інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 387 (триста вісімдесят сім) грн. 58 коп.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено учасниками справи в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі скасування основного рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Суддя Наталія Марченко