Справа №295/7235/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

при секретарі Стелюті М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило суд стягнути з відповідачів на свою користь) 3 % річних у сумі 81 938,12 грнт. та інфляційні втрати у сумі 225 996,97 грн, а всього 307 935,09 грн., які нараховані позивачем за період 04.04.2017р. по 23.02.2022 р.

В обґрунтування позову товариство вказало,що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 19.12.2011 року у цивільній справі №2-3428/2011, розірвано кредитний договір №014/0911/74/131350 від 25.03.2008 року, та зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 70 014,95 доларів США, а у випадку відсутності цих коштів стягнути заборгованість по кредитному договору у розмірі 559 398,45 грн. 24.06.2016 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги , відповідно умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив), а ПАТ «Вектор Банк» прийняв права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №014/0911/74/131350 від 26.03.2008 року.

В подальшому 24.06.2016р. між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений Договір відступлення права вимоги №24062016, відповідно до умов якого, ПАТ «Вектор Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором Х2014/0911/74/131350 від 26.03.2008 року. Таким чином, відповідно до ст., 512 ЦК України, та згідно умов Договору відступлення права вимоги від 24.06.2016 року позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_3 за кредитним договором №014/0911/74/131350 від 26.03.2008 року, також по виконанню зобов`язань боржника за рішенням суду та виконавчому провадженню.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і розгляд справи повідомлялися, причини неявки не повідомили. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутність. Представником відповідача подано заяву про розгляд справи у його відсутність та про безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки відсутнє основне зобов`язання. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи 2-301/11, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19.12.2011 року №2-3428/2011 задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розірвано кредитний договір № 014/0911/74/131350 від 25.03.2008 року, укладений між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» з ОСОБА_4 . Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернути ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 70014,95 дол. США., а в випадку відсутності цього майна вирішено стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість по кредитному договору, яка станом 30.11.2011 року становила 559398,45 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" по 60,00 грн. з кожного витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи та по 850,00 грн. з кожного судового збору.

Згідно листа ПАТ «Райффайзен банк Аваль» від 24.11.2011р., здійснено реалізацію заставного майна за кредитним договором № 014/0911/74/131350 від 25.03.2008 року на суму 88 000 доларів США і припинення іпотеки (а.с.82).

Як вбачається з матеріалів справи №2-301/11 ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» подано заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом встановлено наступне.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2023р. у справі №2-301/11 в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено, що 13.01.2012 року Богунським районним судом м. Житомира на виконання рішення у даній справі на заяву представника позивача видано виконавчі листи, які цього ж дня були отримані позивачем, що підтверджується відбитком печатки на виконавчому листі.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2020 року частково задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у даній справі та замінено сторону (стягувача) у виконавчому листі №2-301/11, виданому на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19.12.2011 року про зобов`язання ОСОБА_3 повернути ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 70014,95 дол. США., а в випадку відсутності цього майна стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість по кредитному договору, яка станом 30.11.2011 року становить 559398,45 грн та про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" по 60,00 грн. з кожного витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи та по 850,00 грн. з кожного судового збору, а саме з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал».

Як вбачається з ухвали суду, органами виконавчої служби востаннє 24.07.2017 року стягувачу (ПАТ «Райффайзен банк Аваль») було повернуто виконавчий лист №2-301/11 на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (зворот а.с. 208), в подальшому ні ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ні його правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», не звертали вказаний виконавчий лист до органів виконавчої служби для примусового виконання, що свідчить про незацікавленість у фактичному виконанні рішення суду.

18.12.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» укладено Договір відступлення прав вимоги № 114/2-28. Згідно витягу з Реєстру боржників №1 від 26.12.2019 року до Договору відступлення права вимоги №114/2-28 від 18.12.2019 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0911/74/131350 від 25.03.2008 року (а.с. 160).

Згідно витягу з Реєстру боржників №1 від 26.12.2019 року до Договору відступлення права вимоги №114/2-28-1 від 18.12.2019 року Акціонерного товариства «Оксі Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0911/74/131350 від 25.03.2008 року.

Таким чином, лише у грудні 2019 року після укладення Договору відступлення права вимоги №114/2-28-1 від 18.12.2019 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0911/74/131350 від 25.03.2008 року та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2023р. у справі №2-301/11 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з чим доводи позивача про те, що виконавчі листи банком та товариством було подано для примусового виконання належними доказами не доведено та матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини першої статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що:(1) натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; (2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; (3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати три проценти річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності.

Законодавець в п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони, передбаченої в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. (Постанова КЦС ВС від 22.01.2025 № 602/140/23)

Очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на таку вимогу в цьому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22). Аналогічний правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 554/9126/20, провадження № 61-13760сво21.

Схожий правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2020 року у справі № 904/6892/17 зроблено правовий висновок про те, що: «Незважаючи на те, що за змістом положень статей 549, 625 ЦК України і статті 230 ГК України кредитор має право нараховувати пеню, інфляційні втрати і 3% річних за допущене боржником прострочення виконання основного зобов`язання, яке (основне зобов`язання) не припинилося у встановленому порядку, наявність такого, що набрало законної сили, судового рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення основного боргу в зв`язку з необґрунтованістю відповідного позову, ухваленого за наслідками розгляду судом іншої справи між тими ж самими сторонами, унеможливлює подальше притягнення кредитором боржника до відповідальності у виді штрафної санкції (пені), оскільки її практичне застосування є додатковим зобов`язанням, яке випливає з основного зобов`язання (сплати основного боргу), тоді як підтверджена рішенням суду остаточна втрата позивачем (кредитором) права на задоволення вимоги щодо основного зобов`язання (основного боргу) в процесуальному (судовому) порядку призводить до втрати ним права на стягнення штрафних санкцій як додаткової вимоги.

Таким чином, встановивши, що у грудні 2019 року після укладення договору відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 014/0911/74/131350 від 25.03.2008 року та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.02.2023р. у справі №2-301/11 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, на примусовому виконанні будь-які виконавчі листи за основним зобов`язанням (стягнення кредиторської заборгованості за рішенням суду) відсутні, крім того матеріали справи містять лист ПАТ «Райффайзен банк Аваль» від 24.11.2011р. про реалізацію заставного майна за кредитним договором № 014/0911/74/131350 від 25.03.2008 року на суму 88 000 доларів США і припиненням іпотеки, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення на користь товариства 3%річних та інфляційних втрат, оскільки позивачу відмовлено у поновлені строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання за основним задавненим зобов`язанням та відсутні належні докази про наявність виконавчих проваджень з примусового виконання основного зобов`язання.

Керуючись ст. 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Зосименко