Справа № 303/9159/24
2/303/1933/24

Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме будинком по АДРЕСА_1 , зняття з реєстрації.

Позовні вимоги на обліку та оперативному управлінні у КЕВ м. Мукачево перебуває житловий фонд Міністерства оборони України в тому числі і квартира АДРЕСА_2 .

На момент звернення до суду у вище згаданій квартирі рахується зареєстрованим громадянин ОСОБА_1 , 1973 року народження.

В даній квартирі згідно ордеру № 4, виданого по обміну квартир між громадянином ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_3 , від 11 листопада 1997 року були зареєстровані ОСОБА_3 та її син ОСОБА_1 .

Після смерті квартиронаймача ОСОБА_3 у 2016 році залишився проживати Відповідач ОСОБА_1 . В подальшому, у відповідності до Рішення Мукачівського міськвиконкому від 25 липня 2017 року №212, після смерті основного квартиронаймача надано дозвіл на укладення договору найму з сином ОСОБА_1 , що залишився проживати у квартирі АДРЕСА_2 .

Договір найму від 02 серпня 2017 року, укладений ТОВ «ІТВ СЕРВІС ПЛЮС» Мукачівського міськвиконкому (за заявою ОСОБА_4 яка діяла за Дорученням від ОСОБА_5 ) з ОСОБА_1 .

КЕВ м. Мукачево згідно встановленого графіку перевірки стану житлових приміщень, які є балансі та обліковуються як житловий фонд Міністерства оборони проводить по квартирний обхід з метою встановлення порушень правил проживання, та правомірності проживання осіб.

Так під час перевірки стану та правил проживання осіб в квартирі, яка закріплена за Мукачівським військовим гарнізоном уповноваженими працівниками житлової групи КЕВ м. Мукачево, що входять до складу комісії, неодноразово фіксувалась відсутність проживання у квартирі АДРЕСА_3 відповідача. Факт відсутності проживання відповідача зафіксовано актом перевірки житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 за підписами свідків та членів комісії, датованого березнем 2018 року.

Наступною перевіркою згідно акту перевірки житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 датованої 23 липня 2024 року також зафіксовано відсутність проживання в помешканні відповідача.

З пояснень сусідів по суміжних квартирах з`ясовано, що ОСОБА_1 вже більше 10 років не проживає в квартирі, місце перебування не відоме.

Враховуючи вищенаведене,з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати громадянина ОСОБА_1 , 1973 року народження, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_4 та зняти з реєстрації місця ОСОБА_1 1973 року народження.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20.11.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18.12.2024 року призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на балансі і обліку КЕВ м. Мукачево знаходиться службова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка була закріплена та надана в тимчасове користування на підставі Ордеру № 4 від 19.11.1997 року ОСОБА_3 (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.01.2016 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).

Згідно з рішення Мукачівського міськвиконкому від 25 липня 2017 року №212 після смерті основного квартиронаймача надано дозвіл на укладення договору найму з сином ОСОБА_1 , що залишився проживати у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 23).

Договір найму від 02 серпня 2017 року, укладений ТОВ «ІТВ СЕРВІС ПЛЮС» Мукачівського міськвиконкому (за заявою ОСОБА_6 , яка діяла за Дорученням від ОСОБА_1 ) з ОСОБА_1 .

Так під час перевірки стану та правил проживання осіб в квартирі, яка закріплена за Мукачівським військовим гарнізоном, уповноваженими працівниками житлової групи КЕВ м. Мукачево, що входять до складу комісії, фіксувалась відсутність проживання у квартирі АДРЕСА_3 відповідача.

Факт відсутності проживання ОСОБА_1 зафіксовано актом перевірки житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 за підписами свідків та членів комісії датованого березнем 2018 року (а.с. 33).

Наступною перевіркою згідно з акту перевірки житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 від 23 липня 2024 року також зафіксовано відсутність проживання в помешканні ОСОБА_1 (а.с. 34-35).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Вирішуючи позову вимогу про визнання особи, такою, що втратила право на користування житлом, суд виходить з наступного.

За змістом статті 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, який у будинках державного та громадського фонду видається на підставі рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування на вільне жиле приміщення.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється за договором найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення (стаття 61 ЖК України).

Правовідносини, що виникають у зв`язку з наймом житла регулюється Житловим кодексом та іншими актами житлового законодавства (ч.1 ст.3 ЖК України).

За ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Поважні причини відсутності відповідача, які перелічені в ст.71 ЖК України, відсутні, оскільки відповідачем не надано відзиву щодо позову та будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне.

У той же час, під час судового розгляду встановлено, що відповідач з 2018 року по даний час в спірній квартирі не проживає, а відтак останній є таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

З огляду на вищевказане, позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, то суд приходить до висновку, що дана вимога не є компетенцією суду, враховуючи те, що вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку вирішується компетентним органом в тому числі на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; то суд приходить до висновку, що у заявленій вимозі в цій частині необхідно відмовити.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст.109,114, 116 ЖК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 247, 274-279, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, -

УХ В А Л И В:

Позов Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації задоволити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачева 1514,00 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачево: м.Мукачево, вул. Берегівська об`їздна, 1А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_4 .

Рішення виготовлено 19 лютого 2025 року.

Головуюча О.В.Гутій