Справа № 752/5074/24
Провадження № 2/752/1021/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Зінченка Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить розірвати укладений з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе.

Позов був зареєстрований судом 07 березня 2024 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження.

Копія ухвали про відкриття провадження в справі та копія позову в перекладі арабською мовою були направлені на адресу місця проживання відовідача - АДРЕСА_1 .

Крім того, представником позивача відповідачу направлялися повідомлення про звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Докумени, що направлялися на адресу відповідача до звернення позивача до суду та судом після відкриття провадження в справі, поверталися без отримання адресатом, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

З урахуванням цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є громадянкою України та проживає в Україні, зареєстрована в м.Нікополь Дніпропетровської області.

Відповідно до наданої до суду інформації є внутрішньо-переміщеною особою з травня 2023 року, фактичним місцем проживання є м.Київ.

Відповідач є громадянином Лівану, проживає в Об`єднаних Арабських Еміратах.

Відповідно до статті 2 Цивільно-процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закну України «Про міжнародне приватне право».

Згідно з частиною першою статті 497ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин,які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Таким чином, місця реєстрації та проживання позивача в Україні, справа підсудна Голосіївському районному суду м.Києва.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 6 статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічна за своїм змістом стаття 24 Сімейного кодексу України також передбачає, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 55 Сімейного кодексу встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно положень частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,бере до уваги наявність малолітньої дитини,дитини зінвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 травня 2017 року, який був зареєстрований в Церкві Святого Йосипа м. Абу Дабі ОАЕ, а в подальшому легалізований у Міністерстві юстиції ОАЕ за № 2202/2017 від 21 травня 2017 року, Міністерстві закордонних справ ОАЕ за № 06509696 від 21 травня 2017 року та Посольстві України в ОАЕ за № 572105 від 29 травня 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народилая донька ОСОБА_3 , яка на даний час проживає з відповідачем.

В травні 2023 року позивач повернулася в Україну, де проживає з неповнолітнім сином від першого шлюбу.

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї, що привело до її розпаду.

Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо.

На примирення позивач не згодна.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з вимог статті 111 Сімейного кодексу України щодо вжиття заходів до примирення подружжя, суд приймає до уваги, що жоден з них такого бажання не виявив, до суду із відповідним клопотанням не звертався, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Враховуючи вказані обставити та дані вимоги закону, роз`яснення, надані Верховним Судом України у пункті 10 постанови Пленуму № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд не знаходить підстав для застосування такого заходу.

Зважаючи на встановлений нормами сімейного законодавства України принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а й під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу.

Керуючись ст.51 Коституції України, Законом України « Про міжнародне приватне право», ст.ст. 3, 7,24, 55, 56, 104, 105, 110,111-113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 197, 259, 263 - 265, 268, 273, 497 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01 травня 2017 року в Церкві Святого Йосипа м.Абу Дабі Об`єднаних Арабських Еміратів, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В.Машкевич