У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2025 Справа №607/2927/25 Провадження №2-н/607/622/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович розглянув заяву Комунального підприємства «Тернопільводоканал» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення та

У С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення в сумі 9 217,35 гривень.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

В силу пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з частиною сьомою статті 165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до запиту щодо доступу до персональних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Як вказано в частині дев`ятій статті 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року № 14, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Отже, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

З огляду на те, що суду не надані докази ані проживання боржника в квартирі, за якою нараховувалась заборгованість, ані інших доказів на підтвердження фактичного споживання боржником послуг стягувача за вказаний у заяві період, та не встановлена точна адреса місця реєстрації боржника, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до вимог частини першої статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, необхідно відмовити у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до частини другої статті 164 ЦПК України внесена сума судового збору стягувачу не повертається; у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплачена за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленого за подання позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 163, 165 167, 258 261, 353 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Тернопільводоканал» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з водопостачання та водовідведення відмовити.

2. Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу в цьому випадку не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

5. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Т. І. Якімець