Справа № 188/710/24
Провадження № 2/188/360/2025
06 лютого 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сєверодонецького району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Лисичанської міської військової адміністрації Сєверодонецького району Луганської області (далі відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лисичанськ Луганської області помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті і відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 України. Спадкоємицею за ОСОБА_2 була його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила свої спадкові права, та ІНФОРМАЦІЯ_4 померла.
Позивач зазначає, що 25.12.2023 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків звернувся із заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвінової В.А., але нотаріус 25.12.2023 надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Неможливість вчинення нотаріальної дії у постанові нотаріуса обґрунтована тим, що реєстрація права власності на зазначену квартиру за життя спадкодавця не була проведена у встановленому законом до 01 січня 2013 року порядку.
Посилаючись на ст. ст. 1218.1268, 1269, 1280, 1300 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, Постанову Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст. 27, 67 Закону України «Про нотаріат», позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право на спадкове майно.
Ухвалою суду від 19 березня 2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 19 квітня 2024 року, яке неодноразово відкладалося із різних підстав.
Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року підготовче провадження за вказаною позовною заявою закрите і призначено судовий розгляд по суті на 06 лютого 2025 року.
В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, у якій позов підтримав, прохав розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, відзив на позов не надав, суд за згоди позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши надані позивачем докази, суд зазначає таке.
Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розпорядженням Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Лисичанського міського суду Луганської області на Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за №1-7289 25.12.1991 державним нотаріусом Лисичанськой державної контори Дергильовою Н. М., квартира АДРЕСА_1 загальною площею 48,6 кв. м належала на праві приватної власності батькові позивача ОСОБА_2 . Це право власності було зареєстроване Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації за № 270 від 13 січня 1992 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер. У квартирі залишилася проживати мати позивача ОСОБА_3 , яка фактично спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
02.12.2021 приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганська області Скриннік І.В. після смерті спадкодавця ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 241/2021, внесена до Спадкового реєстру за № 68766937.
25.12.2023 позивач з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батьків звернувся із заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвінової В. А. та подав відповідні документи.
Нотаріус 25.12.2023 надала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі мені свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила свої спадкові права.
Неможливість вчинення нотаріальної дії у постанові нотаріуса обґрунтована таким:
реєстрація права власності на зазначену квартиру спадкодавцем не проведена у встановленому законом порядку (до 01 січня 2013 року).
майно розташоване у населеному пункті - м. Лисичанськ Луганської області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і неможливо витребувати від органів влади інформацію щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, що здійснювалась до 01 січня 2013 року.
Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.
За приписами статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина батьків позивача складається із такого:
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Батьки позивача заповітів не складали, отже, спадкування відбувається за законом.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, мати позивача була спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка ОСОБА_2 .
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвінової В. А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, витягу із Спадкової справи та позову, крім матері позивача, яка проживала разом зі спадкодавцем, ніхто інший спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняв.
Позивач також є спадкоємцем першої черги після смерті кожного з його батьків, однак він звернувся за прийняттям спадщини тільки після смерті матері ОСОБА_2 .
Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвінової В. А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, витягу із Спадкової справи та позову, крім позивача, ніхто інший спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв.
Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину і тому він звернувся з позовом до суду.
Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема договори та інші правочини тощо.
За частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша); порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина четверта).
Абзацом третім частини другої статті 331 ЦК України встановлено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004, набрав чинності 03.08.2004, в редакції від 04.07.2012, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Отже, батько позивача ОСОБА_2 зареєстрував своє право власності на спадкове майно відповідно до діючого на час виникнення цього права законодавства.
Частиною 1 ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття - орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Згідно з ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Таким чином, позивачем правомірно залучено у якості відповідача у цій справі Лисичанську міську військову адміністрацію Сєверодонецького району Луганської області, на території якої розташоване спірне нерухоме майно.
За встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що інших спадкоємців немає, позивач у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину із незалежних від його волі причин, склад спадщини підтверджений доказами, тому існують підстави для задоволення позову.
Відповідно до звіту про оцінку майна від 29.02.2024, виготовленого субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , ринкова вартість спірного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , складає 111 208 (сто одинадцять тисяч двісті вісім) грн 95 коп.
Виходячи із цієї ціни позову та вимог пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, про що до позову додані квитанції банку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача.
Однак, у прохальній частині позовної заяви позивач не просить стягнути витрати по сплаті судового збору.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як зазверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе не стягувати судові витрати з відповідача, який не порушував законні права та інтереси позивача.
На підставі викладеного, ст. ст. 11, 16, 182, 328, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 176, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_5 , що належала на праві приватної власності батькові позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємицею якого була його дружина, мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Судові витрати залишити на позивачеві.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя П. О. Бурда