Справа № 462/1165/25
УХВАЛА

19 лютого 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., вивчивши матеріали позовної заяви Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

представник позивача Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» - голова Товариства Коцупир Р. Б., звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті членських внесків за період 2022-2024 року у сумі 6 560,00 грн. основного боргу, неустойку в розмірі 56,84 грн. (за 2024 рік), 3% річних у розмірі 196,80 грн., інфляційні витрати у розмірі 891,72 грн.; поновити термін позовної давності та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті членських внесків за період 2019-2021 року у сумі 3 480,00 грн.; стягнути із відповідача судові витрати.

Вирішуючи питання про можливість прийняття справи до розгляду Залізничним районним судом м. Львова, суддя виходить з наступного.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Як зазначається у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Так, представник позивача, у позовній заяві, зазначив зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із відповіді № 1131390 від 19.02.2025 року з Єдиного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що позов пред`явлено до фізичної особи місцезнаходження якої, розташоване за межами територіальної юрисдикції (підсудності) Залізничного районного суду м. Львова, справа підлягає передачі на розгляд Франківського районного суду м. Львова.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 32, 187, 261, 354 ЦПК України, суд,

постановив:

цивільну справу за Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати за підсудністю на розгляд Франківського районного суду м. Львова, що знаходиться за адресою: 79000, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Пилип`юк Г. М.

Оригінал ухвали.