Справа №203/3684/24
Провадження №2-др/203/6/2025
19.02.2025 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Юрівій Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
1. 17 липня 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а.с.а.с. 1 6, 27).
2. 23 січня 2025 року судом було ухвалене рішення про задоволення заявленого позову (т. 2 а.с.а.с. 19 21).
3. 6 лютого 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
4. Позивач, представники сторін до суду не з`явилися, звернувшись із заявами про розгляд справи за їх відсутності.
5. Треті особи до суду також не з`явилися, були повідомлені належним чином.
6. Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
7. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що подана у справі заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
8. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
9. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
10. За правилами, встановленими частиною 1 статті 133 ЦПК, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
11. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
12. Судом встановлено, що позивач задекларував судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн.
13. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
14. До суду позивач надав копію договору про надання правничої допомоги позивачеві юридичною компанією «JUSTICE» від 20.06.2024 №1176 з додатком до нього та акту надання послуг від 17.07.2024 №160.
15. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
17. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9 статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
18. Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
19. З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
20. Отже, виходячи з положень частини 3 статті 141 ЦПК, ураховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної юридичною компанією роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в суді у сумі 20 000,00 грн є завищеними.
21. Зокрема, суд звертає увагу на те, що представник позивача протягом усього часу розгляду справи до суду не з`являвся, зайнявши пасивну процесуальну позицію (обмежившись заявами про розгляд справи за відсутності позивача та його представників), і у справі відбулося лише три засідання.
22. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення понесених ним під час подачі позову витрат на правову допомогу.
23. Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
24. При цьому суд також зважає на те, що надані суду документи не містять зазначення переліку наданих позивачеві послуг та вартості кожного виду послуг, відображених в акті надання послуг від 17.07.2024.
25. Керуючись статтями 131, 141, 246, 258 260, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.
Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 500,00 гривень.
У задоволенні решти заяви відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо воно залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.О. Католікян