Справа № 341/1884/24
Провадження № 22-ц/4808/340/25
Головуючий у 1 інстанції ВАСИЛЬЦОВА Г. А.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря - Кузів А.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3

на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Васильцової Г.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачка працює у смт. Більшівці, у школі мистецтв вчителем гри на акордеоні у Комунальному закладі «Дитяча школа мистецтв» Більшіцівської селищної ради Івано-Франківської області. 30 травня 2024 рокупозивачка перебувала на зупинці громадського транспорту в м. Галич, по вул. Об`їзна, оскільки їхала на роботу до школи на урочисте свято (випускний вечір). В цей час біля неї зупинився автомобіль, за кермом якого перебував відповідач ОСОБА_2 , вийшовши із автомобіля взяв відро із нечистотами (фекаліями) та вилив дану рідину їй на голову.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2024 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, та призначено покарання у виді адміністративного арешту на 15 діб.

У зв`язку із вчиненням відповідачем щодо неї протиправних дій, позивачка проходить лікування в медичних закладах, було приведено у непридатний стан її святковий одяг, взуття, пошкоджено шкіряний ремінець годинника, приведено у непридатний стан смартфон iPhone 11 Pro 64GB, що позбавило її засобу зв`язку на тривалий час.

Позивачка зазнала сильного фізичного болю та душевних страждань, пережила сильний емоційний стрес. Внаслідок заподіяння їй фізичного болю та подальшого тривалого лікування порушено нормальний спосіб її життя, оскільки змушена докладати додаткові зусилля та витрати для захисту своїх прав в судовому порядку та лікування у закладах охорони здоров`я. Також дана подія спричинила шкоду діловій репутації, оскільки вона працює вчителем і про цей випадок пішов розголос, внаслідок чого їй довелось вести неприємні розмови з жителями міста та навколишніх сіл.

Уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь 140 000 грн заподіяної моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення, а також на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2021 року у справі №766/21131/18, згідно якої зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку. Доказами, що підтверджують розмір моральної шкоди можуть слугувати дані, що підтверджують дійсність моральних страждань, їх тяжкість та зміну звичного способу життя потерпілого: висновок спеціаліста, психолога або висновок судового експерта-психолога, показання свідків, характеристика з місця роботи, виписки з лікарні, рахунки від психологів чи проходження спеціальних курсів реабілітації. Саме за підсумками психологічного дослідження можна встановити, які саме моральні страждання заподіяні особі діями іншої сторони, наскільки ці моральні страждання є важкими, які можливі суми компенсації будуть адекватні встановленого рівня моральних страждань. Всупереч викладеному, судом прийнято рішення про стягнення з відповідача 30000 грн моральної шкоди без жодних доказів, які б підтвердили дійсність моральних страждань та рівень їх тяжкості.

Судом залишено поза увагою доводи відповідача, про те, що долучені позивачем квитанції про купівлю телефона, навушників, взуття, які покращують матеріальне становище позивача, квитанції на обстеження та придбання ліків, не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку по відношенню до моральної шкоди. Наведені позивачем обставини та долучені до позовної заяви докази стосуються матеріальної шкоди, однак не можуть підтвердити факту заподіяння моральної шкоди.

Скаржник посилається на те, що суд не взяв до уваги доводи щодо врахування судом майнового стану відповідача як є пенсіонера, який отримує пенсію за віком, що є його єдиним доходом.

Крім того, рішення суду не відповідає вимогам, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини та висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських судів щодо якості судових рішень (пункти 38-41), а тому підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу в межах її доводів, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено факт завдання моральної шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними. З урахуванням характеру, обсягу та глибини душевних страждань, яких зазнала позивачка, її тривалості, з урахуванням засад справедливості, розумності, суд дійшов висновку, що достатнім розміром для відшкодування шкоди відповідачем на користь позивачки буде сума 30 000 грн.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам, та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює викладачем по класу баяна КЗ «Дитяча школа мистецтв» Більшівцівської селищної ради Івано-Франківської області.

30 травня 2024 року у Комунальному закладі «Дитяча школа мистецтв» Більшівцівської селищної ради Івано-Франківської області відбулося урочисте вручення свідоцтв випускникам про закінчення навчання та здобуття початкової мистецької освіти, зокрема, учню ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою директора КЗ ДШМ Олександра Тимків за № 24 від 06.09.2024 року.

В цей же день, 30 травня 2024 року біля 12:00 годин в м. Галич на зупинці громадського транспорту по вул. Вітовського, ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, а саме облив нечистотами (фекаліями) ОСОБА_1 .

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2024 року, ОСОБА_2 визнано винним та призначено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173 КупАП, у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2024 року відносно ОСОБА_2 , залишено без змін.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст.16 ЦК України.

Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, зокрема щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).

Позивачкою доведено, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 їй спричинено моральну шкоду.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні щодо ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та обставини його вчинення встановлені постановою Галицького районного суду від 13.06.2024 року.

Врахувавши обставини справи, глибину завданої позивачці моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивачка, вимоги розумності і справедливості, тривалості моральних страждань, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що визначений судом розмір моральної шкоди у сумі 30 000,00 грн є достатнім для відшкодування завданої моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди є безпідставними, оскільки спричинення позивачці моральної шкоди доведено неправомірними діями відповідача стосовно позивачки.

Доводи скаржника про те, що саме за підсумками психологічного дослідження можна точно встановити, які саме моральні страждання були заподіянні особі, наскільки вони є важкими та яка компенсація буде адекватною, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наявність висновків судово-психологічної експертизи не є обов`язковою для суду при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди. Крім того, клопотання про проведення відповідної експертизи відповідачем під час розгляду справи у суді не заявлялося. Судом встановлено, що саме внаслідок протиправних дій відповідача позивачка зазнала фізичні і моральні страждання.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного Суду у справі від 05 грудня 2022 року №214/7462/20 зазначено, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи розмір моральної шкоди, яка спричинена позивачці неправомірними діями ОСОБА_2 дослідив всі обставини справи та дав належну оцінку із урахуванням характеру правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, порушення особистих немайнових прав позивачки. При визначені розміру моральної шкоди судом не враховано понесені матеріальні витрати позивачки у зв`язу з пошкодженням її речей, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Посилання скаржника на непосильний для нього розмір моральної шкоди, оскільки він є пенсіонером, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди з урахуванням вимог ст.23 ЦК України

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок скаржника.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева