Провадження №: 2/755/2184/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

з секретарем Гриценко О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що сторони з 17 вересня 2010 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Протягом останнього часу стосунки між Позивачем та Відповідачем розладились через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. У нас відсутні спільні інтереси з дружиною, відсутнє взаєморозуміння. Ми втратили почуття любові та поваги один до одного. Факичні шлюбні відносини припинились, проживаємо окремо, що може підтвердити сама Відповідачка. З Відповідачкою спільного господарства не ведемо і не маємо спільного бюджету. Станом на сьогодні між нами втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Наш з Відповідачкою шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить моїм інтересам та інтересам наших дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що мають істотне значення, у зв`язку з чим наполягаю на його розірванні.

Просить розірвати шлюб.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2024 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити повністью з підстав викладених у змісті позовної заяви. Крім того, представник позивача вказує на те, що позивач проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , веде з нею спільне господарство та має спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_4 у Позивача та ОСОБА_11 народилась спільна дитина. Позивач має намір укласти шлюб з матір`ю своєї новонародженої дитини.

Після того, як Позивач та Відповідачка припинили спільне проживання, старша донька ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) виявила бажання проживати разом з Позивачем. Малолітня ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та малолітня ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) залишились проживати з Відповідачкою, однак ОСОБА_6 постійно просила Позивача забрати її. 24 січня 2025 р. ОСОБА_6 сказала Позивачу, що вона категорично відмовляється жити з Відповідачкою та попросила її забрати. Позивач за проханням ОСОБА_6 забрав її, і наразі ОСОБА_6 проживає разом з Позивачем, а також його цивільною дружиною ОСОБА_11 , та сестричками. Тобто, дві спільних дитини Позивача і Відповідачки виявили бажання проживати з батьком та проживають з ним.

Представник відповідача в судовому засіданні запаречував, щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Крім того, вказував, що відповідачка бажає зберегти шлюб та налагодити сімейні відносини з позивачем.

Але при цьому не оспорював того факту, що на даний час між позивачем та відповідачем припинені шлюбно - сімейні стосунки, дві старші доньки сторін проживають разом з позивачем по справі, про народження дитини у позивача та ОСОБА_11 за твердженням представника, відповаідачу відомо не було.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1423.

Від шлюбу мають спільних дітей - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені з квітня 2024 року через втрату взаємопорозуміння та поваги один до одного, у зв`язку з чим сторони спільно не проживають та не господарюють.

Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливо.

Щодо дооводів представника відповідача у судовому засіданні та заперечення проти позову, суд вказує на те, що сторонам надавався тривалий строк для можливості примиритися та відновити шлюбні відносини, оскільки справа розглядаєть судом більше трьох місяців, в результаті яких сторони не дійшли спільної згоди для продовження спільного проживання та збережння своєї сім`ї.

Таким чином, судом було здійснено всі можливі заходи для збереження шлюбу укладеного між сторонами, однак сторони так і не дійшли спільної згоди.

Разом з тим. судом було достеменно встановлено, що позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , веде з нею спільне господарство та має спільний бюджет, а також ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача та ОСОБА_11 народилась спільна дитина, що і не заперечувалось стороною відповідача у судовому засіданні.

Як вказувала представник позивача в судовом засіднні що позивач та ОСОБА_11 мають намір укласти шлюб для створення нової сім`ї.

Шлюбні відносини припинені через постійні сварки, втрату взаємопорозуміння та поваги, на підставі цього виникнення неприязних відносин. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрований 17 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1423 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2025 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: