РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30 січня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Сухорукової Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 в якому вказала про те, що сторони є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2019 року ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки не виконує, її вихованням не займається, жодних контактів з дитиною та позивачем не підтримує, має заборгованість по аліментах, які призначені до стягнення на підставі судового наказу. Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не спілкується з донькою, не піклується про її життя та розвиток, не надає матеріальної допомоги, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Клопотання представника позивача про витребування доказів залишене без задоволення.

04.09.2024 року представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору направила до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 17.09.2024 року витребувано інформацію щодо перетину відповідачем державного кордону України.

04.11.2024 року до суду надійшли відомості щодо перетину державного кордону України відповідачем.

11.11.2024 року представником позивача заявлене клопотання про виклик свідків.

Ухвалою суду від 11.11.2024 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Задоволене клопотання представника позивача про виклик свідків.

30.01.2025 року представником позивача були долучені до матеріалів справи додаткові письмові докази.

В судових засіданнях позивач пред`явлений позов підтримала повністю вказавши, що відповідач наразі перебуває за межами України, аліменти, які стягуються з 2021 року, не сплачує, існує заборгованість в розмірі приблизно 100000 гривень. Дитиною не цікавиться, не телефонує та не пише їй, не вітає з днем народження та іншими святами.

Представник позивача також підтримала позов, вказуючи про існування підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дочки.

Відповідач у судові засідання не з`явився жодного разу, про місце та час розгляду справи розгляду справи повідомлявся судовими повістками, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ч. 11 ЦПК України через перебування за межами України, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв щодо розгляду справи за його відсутності не направив.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору направила до суду заяву про розгляд справи без їх участі враховуючи наданий висновок від 03.09.2024 року №22.04/01-34-659.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно, про що постановлено ухвалу суду 30.01.2025 року.

При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне.

30.08.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу, ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2016 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано.

22.04.2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.04.2021 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

29.06.2021 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого наказу №336/2898/21 виданого 13.05.2021 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_3, боржник ОСОБА_2 , станом на 05.03.2024 року має заборгованість в сумі 91305,50 гривень.

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , наданої директором академічного ліцею «Вибір», дитина навчається у 4-Б класі Запорізького академічного ліцею «Вибір», мати ОСОБА_1 приводить дитину до школи і забирає її, систематично відвідує батьківські збори та консультації класного керівника. Батько, ОСОБА_2 , не спілкується з педагогами, які навчають його доньку, ОСОБА_3 , та не цікавиться шкільним життям дитини. Він не відвідує батьківські збори та не цікавиться навчанням доньки.

Як зазначено у інформаційному листі директора академічного ліцею «Вибір» від 29.02.2024 року, за час навчання ОСОБА_3 , з 02.09.2023 року по теперішній час, батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з педагогами не спілкується, згідно слів класного керівника, дитину до школи приводить та забирає мати ОСОБА_1 , школу не відвідував, успішністю доньки не цікавився, на батьківські збори не приходив. У позакласних та позашкільних заходах участі не брав. Вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 .

Відповідно до листа директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 07.03.2024 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом педіатричної служби з народження. Дитина на диспансерному обліку не перебуває. Під час профілактичних оглядів дитину до амбулаторії супроводжує мати - ОСОБА_1 , яка сумлінно доглядає за нею та виконує поради і призначення лікаря в повному обсязі. Батько дитини - ОСОБА_2 з дитиною до амбулаторії не звертався, здоров`ям дочки не цікавився.

03.09.2024 року головою комісії з питань захисту прав дитини, заступником голови районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту висновку встановлено, що дитині створені належні умови для проживання та виховання, ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю. За період навчання в Запорізькому академічному ліцеї «Вибір» батько дитини з педагогами не спілкувався, успішністю доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував. Вихованням дитини займається матір ОСОБА_1 . Батько також здоров`ям дитини не цікавиться, має заборгованість по аліментам.

За інформацією Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08.02.2021 року виїхав за межі України.

Згідно з розрахунком заборгованості Центрального ВДВС у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса), станом на 31.12.2024 року по виконавчому провадженню НОМЕР_3, боржник ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 127580,50 гривень.

Під час розгляду справи були допитані свідки зі сторони позивача.

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду про те, що він є чоловіком ОСОБА_1 з 2016 року, з відповідачем знайомий. ОСОБА_2 з дитиною не спілкується, не допомогає у вихованні. Не намагається телефонувати позивачеві. Від шлюбу має одну дитину. Він разом із дружиною виховує ОСОБА_3 . У дитини є свій телефон, однак жодного разу не чув, що дитини казала про зв`язок із батьком, батько не вітав дочку з днем народження. ОСОБА_7 має нормальні стосунки із ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що є сусідкою ОСОБА_1 , познайомились завдяки спілкуванню дітей. Причин розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вона не знає, батька дитини не бачила приблизно з 2016 року. На день народження дочки він не приходив. З батьком дитини свідок не спілкувалась, хоча він є у соціальних мережах. Наразі в квартирі мешкає ОСОБА_1 разом із родиною, коли ОСОБА_2 виїхав закордон, їй невідомо, востаннє бачила його перед розлученням.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 641/2867/17-ц від 06.05.2020 року.

Згідно з положенням пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток.

Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом, відповідно до Постанови Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Однак, в даному випадку, викладені у висновку обставини підтверджуються дослідженими доказами, тому суд враховує наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Таким чином, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , тобто природніх прав, наданих батьком щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи доведено дослідженими судом доказами та заслуханими поясненнями сторін справи.

Отже, суд вважає за можливе позов задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки такий висновок відповідає інтересам малолітньої дитини, а батько дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а саме тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною, з травня 2023 року не сплачував аліменти та не здійснював заходів щодо зміни своєї поведінки та прояву зацікавленості у власній дитині.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 34, .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 10.02.2025 року.