Справа № 716/2410/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.02.2025 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Пухарєвої О.В.,
за участю секретаря - Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 травня 2024 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 6000 доларів США. На підтвердження укладення реальної цивільно-правової угоди в момент передачі грошей, відповідачем власноручно підписано договір, у зв`язку із чим між сторонами виникло зобов`язання. Відповідач зобов`язався повернути позивачу отриману суму позики в розмірі 6000 доларів США не пізніше 31 серпня 2024 року, проте в установлений договором строк позичені кошти ОСОБА_2 не повернув.
У зв`язку із наведеним ОСОБА_1 просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь борг в сумі 6000 (шість тисяч) доларів США, що згідно офіційно встановленого курсу доларів до гривні, встановленого НБУ станом на 14.11.2024, становить 248 040 (двісті сорок вісім тисяч сорок) гривень, а також стягнути із відповідача на його користь судовий збір в сумі 2480,40 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, проте до суду повернувся конверт із поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищенаведені обставини в цій цивільній справі, суд ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази приходить до таких висновків.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином.
Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
У справі що розглядається судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 6000 доларів США, про що власноруч уклав договір.
Письмовий договір позики сторонами укладено 10.05.2024, де зазначено що позичальник зобов`язується повернути кошти не пізніше 31.08.2024 (а.с.4).
Вчинена сторонами письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Отже, між сторонами в належній формі укладений договір позики.
ОСОБА_2 умови за договором позики у встановлений строк не виконав, порушивши свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів, а тому позивач має право звернутися до суду із за захистом свого порушеного права.
За наведених обставин, враховуючи факт наявності договору позики на суму 6000 (шість тисяч) доларів США, а також настання терміну для виконання позичальником своїх зобов`язань суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 6000 доларів США.
У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що право позивача на повернення коштів підлягає захисту, проте заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, понесені ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 2480,40 грн слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.
Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 10:00 год. 10.02.2025 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 19.02.2025 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 19.02.2025.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 202, 207, 256-257, 261, 267, 509, 526, 530, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 8, 9, 11, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354-356 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2480,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту заочного рішення суду до Чернівецького апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Повне найменування сторін по справі:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), житель с. Борівці Чернівецького району Чернівецької області;
представник позивача Павалюк Галина Василівна, адвокат, ордер про надання правничої (правової) допомоги від 14.11.2024;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), житель АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 19.02.2025.
Суддя Олена ПУХАРЄВА