Ухвала

Іменем України

18 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 2-19/12

провадження № 61-1384ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Грицика Геннадія Олексійовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 29 січня 2024 року закрив провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 25 липня 2022 року, виданої Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 1 322 692,68 грн таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Грицик Г. О. оскаржив її в апеляційному порядку.

Сумський апеляційний суд ухвалою від 18 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грицика Г. О. на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року залишив без руху та надав заявнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причини його пропуску та наданням відповідних доказів, і роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Сумський апеляційний суд ухвалою від 24 грудня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Грицика Г. О. на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року.

30 січня 2025 року адвокат Грицик Г. О. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалу суду першої інстанції від 29 січня 2024 року неможливо було оскаржувати в апеляційному порядку у зв`язку з тим, що заявник звернувся до суду з клопотанням про роз`яснення судового рішення. Після винесення ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2024 року про відмову у роз`ясненні ухвали від 29 січня 2024 року у заявника виникло право подати апеляційну скаргу. Отже обставини, які були викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, можуть бути віднесені до поважних причин пропуску такого строку, проте суд апеляційної інстанції їх не врахував.

Вивчивши касаційну скаргу та оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Згідно зі статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та докази на підтвердження таких причин.

За приписами частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Європейський Суд з прав людини зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «DeGeouffre dela Pradellev. France» від 16 грудня 1992 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у рішеннях у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року ОСОБА_1 та його представник - адвокат Грицик Г. О. отримали в «Електронному суді» 29 січня 2024 року, з апеляційною скаргою представник заявника звернувся до апеляційного суду 08 травня 2024 року, тобто поза межами 15-денного строку оскарження з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків. Заявнику необхідно було подати до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причини його пропуску та надати відповідні докази.

На виконання вимог ухвали суду від 18 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Грицик Г. О. звернувся до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на те, що ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року не підлягає апеляційному оскарженню. Крім того, представник заявника посилався на тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 у травні 2024 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначені представником заявника доводи для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки ОСОБА_1 та його представник - адвокат Грицик Г. О. були обізнані про ухвалення судом першої інстанції ухвали суду від 29 січня 2024 року, однак з апеляційною скаргою на вказане судове рішення представник заявника звернувся лише 08 травня 2024 року, тобто з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Також, апеляційний суд зазначив, що питання роз`яснення ухвали суду від 29 січня 2024 року, яке розглянуте місцевим судом 17 квітня 2024 року, не перешкоджало ОСОБА_1 та його представнику подати апеляційну скаргу у строк до 13 лютого 2024 року. Тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 у травні 2024 року не має правового значення для вирішення питання наявності поважних причин неподання апеляційної скарги у період з 30 січня 2024 року до 13 лютого 2024 року.

Інших поважних причин для поновлення пропущеного строку звернення з апеляційною скаргою на оскаржуване судове рішення заявником не зазначено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на недоведеність поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання представника заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Грицика Геннадія Олексійовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов