У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2025 р.

м. Київ

справа № 755/1076/25

провадження № 2-к/755/2/25

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Прокопчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду 16.01.2025 року із заявою, в якій просить визнати на території України рішення 2-го суду у цивільних справах першої інстанції (в якості суду у сімейних справах) м. Кемер, Турецької Республіки від 04.11.2022 року, основний номер: 2022/249, номер рішення - 2022/254, яке набрало законної сили - 09.11.2022 року, про розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Неймеган, Нідерланди, ім`я батька - ОСОБА_4 , ім`я матері - ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер в НОМЕР_1 , зареєстрованим в 218-му розділі 4-го тома Державного реєстру населення за індивідуальним номером 12, місце реєстрації АДРЕСА_1 , та громадянкою України, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер іноземця - НОМЕР_2 .

Заявник мотивує свої вимоги тим, що 06.12.2019 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між заявником ОСОБА_1 та громадянином Турецької Республіки ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, та заявником було змінено прізвище на « ОСОБА_3 ». 04.11.2022 року Турецька Республіка 2-й суд у цивільних справах першої інстанції (в якості суду у сімейних справах) м. Кемер ухвалив рішення розірвати укладений шлюб. Рішення суду набрало законної сили 09.11.2022 року. Однак, на час звернення з даним клопотанням до суду шлюб між заявником та заінтересованою особою за законодавством України не припинено, що є підставою звернення заявника з даним клопотанням до суду.

Заявник ОСОБА_1 та її уповноважений представник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, однак заява містить клопотання про проведення судового розгляду справи за їх відсутності.

Заінтересованою особою ОСОБА_2 заперечень проти клопотання до суду не подано, ураховуючи факт ініціювання саме даною особою питання про розірвання шлюбу, та його звернення до суду із позовом про його розірвання, який задоволено в повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06.12.2019 року між ОСОБА_1 та громадянином Турецької Республіки ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровсь районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06.12.2019 року, актовий запис № 3490.

04.11.2022 року Турецька Республіка 2-й суд у цивільних справах першої інстанції (в якості суду у сімейних справах) м. Кемер ухвалив рішення розірвати шлюб між позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Неймеган, Нідерланди, ім`я батька - ОСОБА_4 , ім`я матері - ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер в НОМЕР_1 , зареєстрованим в 218-му розділі 4-го тома Державного реєстру населення за індивідуальним номером 12, місце реєстрації АДРЕСА_1 , та громадянкою України, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер іноземця - НОМЕР_2 . Рішення суду набрало законної сили 09.11.2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. (ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України)

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81, ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ст. 471 Цивільного процесуального кодексу України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24.12.1999 року № 12, згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо), які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.

23.11.2000 року між Україною та Турецькою Республікою укладено міжнародний договір, а саме Угоду про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, яка ратифікована Верховною Радою України 05.07.2001 року на підставі Закону України № 2605-ІІІ. Угода набула чинності 02.05.2004 року (далі - Угода).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Угоди, громадяни Договірних Сторін мають право на рівний правовий захист на території другої Договірної Сторони щодо своїх прав та інтересів в цивільних справах так як би вони були громадянами другої Договірної Сторони. Громадяни однієї Договірної Сторони на території другої Договірної Сторони мають право на вільний доступ до суду та інших компетентних органів для подання позовів та захисту своїх прав та інтересів щодо цивільних справ на тих самих умовах, як і громадяни другої Договірної Сторони.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 Угоди, Документи, які були складені, видані чи засвідчені та скріплені офіційною печаткою на території однієї з Договірних Сторін, або їх засвідчені копії не підлягають легалізації на території іншої Договірної Сторони. Документи, видані офіційними органами Договірних Сторін, мають таку саму доказову силу й на території другої Договірної Сторони.

Розгляд клопотань про надання дозволу виконання рішень входить до компетенції судів Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене виконання.

Якщо у суду при видачі дозволу на виконання виникне сумнів, то він може запитати в особи, яка порушила клопотання про виконання рішення, пояснення, а також опитати відповідача по суті клопотання та, у разі потреби, запитати додаткові документи у суду, який виніс рішення. (ст. 37 Угоди)

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення клопотання заявника ОСОБА_1 щодо визнання на території України рішення суду Турецької Республіки 04.11.2022 року, яке набрало законної сили 09.11.2022 року, про розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Неймеган, Нідерланди, ім`я батька - ОСОБА_4 , ім`я матері - ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер в НОМЕР_1 , зареєстрованим в 218-му розділі 4-го тома Державного реєстру населення за індивідуальним номером 12, місце реєстрації АДРЕСА_1 , та громадянкою України, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер іноземця - НОМЕР_2 , оскільки відсутні будь-які підстави для відмови у визнанні вказаного рішення, яке є рішенням, що не підлягає примусовому виконанню. При цьому судом ураховано, що ініціатором ухвалення рішення суду Турецької Республіки про розірвання шлюбу була заінтересована особа ОСОБА_3 , який був стороною позивача по справі, та у суду відсутні будь-які дані про заперечення вказаною особою щодо визнання такого рішення на території України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-261, 268, 352-354, 471-473 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - задовольнити.

Визнати на території України рішення 2-го суду у цивільних справах першої інстанції (в якості суду у сімейних справах) м. Кемер, Турецької Республіки від 04.11.2022 року, основний номер: 2022/249, номер рішення - 2022/254, яке набрало законної сили - 09.11.2022 року, про розірвання шлюбу між позивачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Неймеган, Нідерланди, ім`я батька - ОСОБА_4 , ім`я матері - ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер в НОМЕР_1 , зареєстрованим в 218-му розділі 4-го тома Державного реєстру населення за індивідуальним номером 12, місце реєстрації АДРЕСА_1 , та громадянкою України, ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер іноземця - НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 лютого 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган