Справа № 562/3900/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Ковалика Ю.А., секретаря судових засідань Щербак В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Здолбунів в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області, просив ухвалити рішення яким залишити дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з ним.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.10.2024 року рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області з відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На сьогоднішній день дочка проживає з позивачем, ОСОБА_2 неналежно виконує свої материнські обов`язки, постійно знаходиться за межами України. Не приймає участі у виховані дитини, здобуття нею повної загальної середньої освіти. ОСОБА_1 повністю віддає свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини, слідкує за розвитком здоров`я.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву від 05.02.2025, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву від 27.12.2024, якою позов визнала повністю, просила розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області Гуляр М.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву від 13.02.2025, якою просила розглянути справу без її участі.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 серпня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01.10.2024 розірвано.

Від спільного сумісного проживання народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.05.2015.

Згідно висновку органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області від 20.12.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ЯкимовимМ.О.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно до ч.1ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згоду матері, вважає необхідним визначити місце проживання дитини з батьком.

Крім того, суд зауважує, що матір дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дітей та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області, місце знаходження м. Здолбунів, вул. Незалежності, 10, Рівненської області, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43998192.

Суддя: Ю.А. Ковалик