Справа № 526/2328/24
Провадження № 2-з/526/4/2025
У Х В А Л А

іменем України

20 лютого 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого Киричка С.А.,

за участі секретаря Широколави О.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву першого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на земельну ділянку та заборони вчиняти будь-які дії з розпорядження земельною ділянкою відповідачеві ОСОБА_1 ,

встановив:

Гадяцький районний суд Полтавської області отримав заяву першого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Мацка О., який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про забезпечення позову, якою заявник просить:

- накласти арешт на належну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0296, розташовану на території Гадяцької територіальної громади Миргородського району Полтавської області;

- заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної їй на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0296.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою Російської Федерації , документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 11.05.2017, місце проживання АДРЕСА_1 володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення із кадастровим номером :00:001:0296 площею 1,6766 га, що розташована на території Гадяцької територіальної громади Миргородського району Полтавської області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01.11.2017 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на дану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМТ № 598540. Отже, ОСОБА_1 , як іноземна громадянка не відчужила дану земельну ділянку упродовж року після набуття права власності. На даний час відповідачка без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України. Тому заявник обґрунтовано припускає, що відповідачка вживатиме заходів щодо відчуження земельної ділянки третім особам, зміни цільового призначення, конфігурації (об`єднання, поділу), вчинення інших дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про повернення земельної ділянки після отримання позовної заяви.

Заявник вважає, що обраний ним спосіб забезпечення позову не передбачає збитків відповідача, спрямований на збереження існуючого правового становища, а тому відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання щодо заяви про забезпечення позову суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1, 2 ст. 150 ЦПК передбачено, що позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11)накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 6 ст. 153 ЦПК).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року N 9 (далі Постанова № 9) звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а заява про забезпечення позову повинна містити вказівку на вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності.

Так, до заяви про забезпечення позову додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.02.2025 за № 413666781, згідно якої, 01.11.2017 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером :00:001:0296, площею 1,6766 га, що розташована на території Гадяцької територіальної громади Миргородського району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37887247 від 01.11.2017. Державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_1 здійснено на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НМТ 598540, реєстровий номер № 2021 від 01.11.2017, виданого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Н.М. Заєць.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Земельного кодексу України (далі ЗК) набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть:

а) громадяни України;

б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади;

в) територіальні громади;

г) держава.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ЗК порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки.

Отже, ст. ст. 80, 81, 130 ЗК не передбачене право іноземних громадян на набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. При цьому, іноземні громадяни та особи без громадянства, згідно ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗК можуть бути суб`єктами права приватної власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

Іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Враховуючи, що оспорювана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення є підстави для застосування положень ч. 3 ст.130, ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Ураховуючи зазначене суд робить висновок, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, у т.ч. з огляду на те, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою РФ та проживає на її території, упродовж 5 років після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не виконала обов`язок по її відчуженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 95, 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК суд,

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Накласти арешт на належну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0296, розташовану на території Гадяцької територіальної громади Миргородського району Полтавської області.

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної їй на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0296.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років з дня, наступного за днем її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявникові заступнику керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області О.Мацку.

Копію ухвали надіслати особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову ( ОСОБА_1 ), негайно після отримання судом відомостей її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її постановлення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: С. А. Киричок