УХВАЛА

18 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 759/23588/23

провадження № 61-16158св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «АНТОНОВ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «АНТОНОВ» на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року в складі колегії суддів Невідомої Т. О., Нежури В. А., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «АНТОНОВ» (далі - ДП «АНТОНОВ»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «АНТОНОВ» (далі - АТ «АНТОНОВ»), про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що з 13 січня 2011 року позивач працював у відповідача на посаді монтажника електроустаткування літальних апаратів, підрозділ № 288, табельний номер 10035.

08 травня 2023 року роботодавець видав наказ № 4665к про його наступне вивільнення, однак його з цим наказом не ознайомлено. 10 липня 2023 року наказом № 4392к про припинення трудового договору його звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. З наказом про звільнення позивач ознайомився через свого представника лише у листопаді 2023 року.

Вважає своє звільнення незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки його не було попереджено про наступне вивільнення, не ознайомлено з усіма наявними вакантними посадами на підприємстві та порушено пріоритетне право на залишення на посаді. Також вказує, що відповідач не повернув йому трудову книжку.

Внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав моральних страждань, дії, вчинені підприємством, призвели до того, що під час війни та безробіття він залишився без роботи, без коштів для існування, не надання наказу про звільнення та не повернення трудової книжки унеможливило його працевлаштування на іншій роботі, що призвело до порушення звичайного нормального способу життя, порушення психологічної рівноваги, він зазнав душевних страждань внаслідок незаконного звільнення.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд:

- скасувати наказ ДП «АНТОНОВ» від 10 липня 2023 року № 4392к про припинення трудового договору, яким його звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України;

- поновити його на роботі з дати звільнення на посаді монтажника електроустаткування літальних апаратів, підрозділ № 288, табельний номер 10035;

- стягнути з підприємства на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня ухвалення рішення суду про поновлення на роботі та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року у складі судді Ключника А. С. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України проведено відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки у відповідача дійсно мало місце скорочення штату працівників. Відповідач дотримався норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, про скорочення працівник був належним чином попереджений, при цьому позивачу запропоновано можливість переведення на іншу посаду, однак він відмовився від такої можливості, про що складено відповідний акт.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Борт П. С., задоволено частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Наказ ДП «АНТОНОВ» від 10 липня 2023 року № 4392к про припинення трудового договору, яким звільнено ОСОБА_1 із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, визнано незаконним.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді монтажника електроустаткування літальних апаратів Центру технічного обслуговування повітряних суден (288) АТ «АНТОНОВ» з 11 липня 2023 року.

Стягнено з АТ «АНТОНОВ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 307 004,04 грн, сума визначена без урахування обов`язкових платежів та зборів.

Стягнено з АТ «АНТОНОВ» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Стягнено з АТ «АНТОНОВ» на користь ОСОБА_1 1 610,40 грн понесених витрат зв сплати судового збору. Стягнено з АТ «АНТОНОВ» на користь держави судовий збір в розмірі 10 134,10 грн.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції про законність звільнення позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Апеляційний суд зазначив, що в АТ «АНТОНОВ» мали місце зміни в організаційній структурі, зокрема, реорганізація центру технічного обслуговування повітряних суден (ЦТО ПС) шляхом об`єднання дільниці ТО і ремонту систем АІРО (28280), дільниці з ТО і ремонту АНО та побутового і пасажирського обладнання (28805) та їх перетворення в дільницю ТО і ремонту ЕРО і АНТО, побутового і пасажирського обладнання (28805) та скорочена посада, яку обіймав позивач. Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що ОСОБА_1 повідомлено про майбутнє вивільнення, а також, що йому запропоновано всі наявні вакантні посади на підприємстві до дня його звільнення.

Суд апеляційної інстанції указав, що роботодавець не виконав вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо повідомлення ОСОБА_1 про майбутнє вивільнення та його працевлаштування, чим порушив право позивача на працю, тому виданий відповідачем наказ від 10 липня 2023 року № 4392к про припинення трудового договору, згідно з яким ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, є незаконним.

Апеляційний суд вказав, що вимушений прогул позивача тривав з 11 липня 2023 року до 23 жовтня 2024 року, тобто 321 робочий день, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 307 004,40 грн (321 робочих днів х 956,40 грн - середньоденний заробіток позивача).

Вимога про відшкодування моральної шкоди з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, доводів позивача щодо порушення його законних прав, яке полягає у незаконному звільненні, обґрунтованості спричинення йому моральних страждань, підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн на відшкодування указаної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 грудня 2024 року АТ «АНТОНОВ» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року, в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року та залишити в силі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року представник АТ «АНТОНОВ» вказує пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування статті 49-2 КЗпП України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 344/2675/15-ц (провадження № 61-17569св18), від 03 листопада 2021 року у справі № 387/326/20 (провадження № 61-2166св21), від 09 серпня 2023 року у справі № 759/18294/21 (провадження № 61-5200св23), від 15 квітня 2024 року у справі № 759/18035/21 (провадження № 61-1717св23), від 22 квітня 2024 року у справі № 452/1674/22 (провадження № 61-18160св23), від 11 вересня 2024 року у справі № 758/2190/23 (провадження № 61-5749св24).

Також у касаційній скарзі посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (суд не дослідив зібрані у справі докази).

Заявник указує на те, що ним надано судам акт про відмову про ознайомлення позивача з наказом від 08 травня 2023 року та поштові відправлення, якими відповідач здійснював повідомлення ОСОБА_1 з наказом про звільнення та необхідність з`явитись за трудовою книжкою. Відповідач надав ОСОБА_1 можливості для реалізації ним свого права щодо залишення на роботі, якими позивач не скористався.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачем позивачу чинились перешкоди у доступі до робочого місця та щодо можливості ознайомитися з відповідними наказами. Позивач у цій справі пропустив строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, визначений статтею 233 КЗпП України.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, посилаючись на правильність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2024 року поновлено заявнику строк на касаційне оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції, відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано справу із суду першої інстанції.

Підставами відкриття касаційного провадження є пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

У січні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

У січні 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно з пунктом 1.1. Статуту ДП «АНТОНОВ», затвердженого наказом Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» від 04 листопада 2020 року № 446 ДП «АНТОНОВ» є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, та передане в управління Державному концерну «УКРОБОРОНПРОМ», утворено з метою одержання прибутку шляхом здійснення систематичної науково-дослідної, дослідно-конструкторської, виробничої, торговельної та іншої господарської діяльності.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що АТ «АНТОНОВ» є правонаступником ДП «АНТОНОВ».

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом ДП «АНТОНОВ» від 24 березня 2023 року № 3128К «Про реорганізацію ЦТО ПС» внесено зміни у структурну схему та у штатний розпис підприємства, яким вирішено з 01 травня 2023 року реорганізувати центр технічного обслуговування повітряних суден (ЦТО ПС) шляхом об`єднання дільниці ТО і ремонту систем AIPEO (28808) та дільниці з ТО і ремонту АНО та побутового і пасажирського обладнання (28805) та їх перетворення в дільницю ТО і ремонту ЕРО і АНО, побутового і пасажирського обладнання (28805).

У службовій записці від 20 квітня 2023 року заступнику генерального директора В. Авдєєву запропоновано перелік посад та професій на виключення зі штатного розпису підприємства від 20 квітня 2024 року № 102-23. У цьому переліку зазначена посада на дільниці ТО і ремонту АіРЄО (28808) № 010035 монтажника електроустаткування літальних апаратів, яку займав ОСОБА_1 .

Наказом від 27 квітня 2023 року № 4309к ДП «АНТОНОВ» затверджено внесення змін до штатного розпису підприємства (уводяться в дію з 01 травня 2023 року), серед яких зазначено про виведення зі штатного розпису підприємство посади монтажника електроустаткування літальних апаратів дільниці ТО і ремонту систем АІРЕО (28808).

Відповідно до наказу ДП «АНТОНОВ» від 03 травня 2023 року № 4480-к змінено в наказі № 3128к від 24 березня 2023 року дату внесення змін до структурної схеми та штатного розпису підприємства з 01 травня 2023 року на 01 червня 2023 року.

Згідно з наказом ДП «АНТОНОВ» від 08 травня 2023 року № 4665к «Про запропонування іншої роботи» наказано попередити ОСОБА_1 про виключення зі штатного розпису з 01 травня 2023 року його посади монтажника електроустаткування літальних апаратів 4 розряду дільниці ТО і ремонту систем АІРЕО (28808) центру технічного обслуговування повітряних суден (підр. 288) - 1 од. (сітка 01, тариф 96,84) під розпис; запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу на вакантних посадах ДП «АНТОНОВ» станом на 08 травня 2023 року в кількості 71 одиниць на 5 арк.; попередити ОСОБА_1 , що у разі його відмови від запропонованої іншої роботи з ним буде розірвано трудовий договір на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (скорочення чисельності та штату працівників) з виплатою вихідної допомоги; повідомити ОСОБА_1 про його можливість на власний розсуд звернутися до ДСЗ для отримання допомоги з працевлаштування або працевлаштуватись самостійно.

За актом від 08 травня 2023 року, 08 травня 2023 року фахівець з найму робочої сили 1 категорії ОСОБА_2 в присутності провідного фахівця з профадаптації ОСОБА_3 та фахівця з найму робочої сили 2 категорії ОСОБА_4 ознайомила монтажника електроустаткування літальних апаратів 4 розряду (підрозділ 288) ОСОБА_1 з наказом від 08 травня 2023 року № 4665к про запропонування йому іншої роботи на вакантних посадах станом на 08 травня 2023 року в кількості 71 одиниць на 5 аркушах. Посаду з числа запропонованих вакансій ОСОБА_1 під час ознайомлення з цим наказом письмово або усно не визначив.

Наказом ДП «АНТОНОВ» від 10 липня 2023 року № 4392ку про припинення трудового договору звільнено ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України з посади - монтажник електроустаткування літальних апаратів 4 розряду.

Згідно з актом від 10 липня 2023 року, складеним та підписаним комісією у складі начальника ЦТО ПС Броновицького Р., начальника бюро організації праці та заробітної плати ОСОБА_5 та інженера з нормування трудових процесів 1 категорії ОСОБА_6 у телефонному режимі (на номер НОМЕР_1 ), повідомлено 10 липня 2023 року о 09 годині 13 хвилин монтажника електроустаткування літальних апаратів 4 розряду ЦТО ПС ОСОБА_1 (таб. № 010035) щодо необхідності отримання трудової книжки та остаточного розрахунку при звільненні з підприємства 10 липня 2023 року, на що ОСОБА_1 повідомив про його відмову отримання трудової книжки та остаточного розрахунку при звільненні з підприємства.

Листом від 13 липня 2023 року вих. № 162/10431-23 виконуючий обов`язки заступника генерального директора (з операційної та адміністративної діяльності) Журавльов М. повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до наказу від 10 липня 2023 року № 4292к його звільнено з 10 липня 2023 року у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України). Також просив ОСОБА_1 прибути на підприємство до відділу кадрів та головної бухгалтерії для отримання трудової книжки та остаточного розрахунку.

В додатках до листа зазначено: копія наказу про звільнення від 10 липня 2023 року № 4392к. Однак вказаний лист ОСОБА_1 не отримано, конверт повернувся з відміткою про причини його невручення оператором поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Суд апеляційної інстанції також установив, що в АТ «АНТОНОВ» мали місце зміни в організаційній структурі, зокрема, реорганізація центру технічного обслуговування повітряних суден (ЦТО ПС) шляхом об`єднання дільниці ТО і ремонту систем АІРО (28280) та дільниці з ТО і ремонту АНО та побутового і пасажирського обладнання (28805) та їх перетворення в дільницю ТО і ремонту ЕРО і АНТО, побутового і пасажирського обладнання (28805) та скорочена посада, яку обіймав позивач.

Підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із наказом ДП «АНТОНОВ» від 08 травня 2023 року № 4665к відсутній.

Зі змісту акту від 08 травня 2023 року неможливо достеменно встановити, у який спосіб ОСОБА_1 ознайомлено із наказом від 08 травня 2023 року № 4665к та з наявними вакантними посадами станом на 08 травня 2023 року.

Апеляційний суд також установив, що роботодавець не виконано вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо повідомлення ОСОБА_1 про майбутнє вивільнення та його працевлаштування, чим порушено право позивача на працю, тому виданий відповідачем наказ від 10 липня 2023 року № 4392к про припинення трудового договору, згідно з яким звільнено ОСОБА_1 з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, є незаконним.

Згідно з довідкою про середньоденну заробітну плату, виданою АТ «АНТОНОВ», середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 956,40 грн.

Вимушений прогул позивача тривав з 11 липня 2023 року до 23 жовтня 2024 року, тобто 321 робочий день.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися стосовно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема малозначних справ та справ, що виникають з трудових відносин.

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Обґрунтовуючи можливість касаційного перегляду цієї справи, АТ «АНТОНОВ» указало, що є стратегічно важливим підприємством для економіки та обороноздатності України і забезпечення чітких правових підходів до процедури звільнення працівника та здійснення відповідних виплат є вкрай важливим, а невизначеність щодо застосування норм трудового законодавства може призвести до масових судових спорів та фінансових ризиків для АТ «АНТОНОВ».

Разом із тим, ця справа стосується захисту трудових прав одного працівника - позивача. Спірні правовідносини виникли виключно між учасниками цієї справи. У касаційній скарзі заявник належним чином не обґрунтував винятків, за яких судове рішення у малозначній справі може бути переглянуто у касаційному порядку, які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо «касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити».

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «АНТОНОВ» відкрито у малозначній справі помилково, оскільки вказане судове рішення не підлягає оскарженню, тому підлягає закриттю.

Щодо клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі

У січні 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Клопотання представника ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

Враховуючи висновок суду касаційної інстанції про закриття касаційного провадження, клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі не вирішується.

Керуючись статтями 389, 394, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «АНТОНОВ» на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АНТОНОВ» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська