Справа № 497/2506/24
Провадження № 2-о/497/28/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.,

секретаря - Божевої І.Д.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - Філіпової Г.М., в режимі відеоконференцзв`язку,

розглянувши в порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Болградський районний відділ реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Адміністрація Державної прикордонної служби України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

15.10.2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою та просить постановити рішення, яким встановити факт того, що ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим зобов`язати Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у внести зміни до актового запису №407 про народження ОСОБА_5 .

На обґрунтування вимог заявниця ОСОБА_1 зазначила, що в період з березня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, разом вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, турбувались один про одного. За час сумісного життя ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_5 , яку вони з чоловіком спільно виховували, матеріально забезпечували та турбувалися про її розвиток. Однак, оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, після народження дитини вона здійснила реєстрацію народження дочки на підставі ч.1 ст.135 СК України. ОСОБА_4 з дня народження дочки ОСОБА_6 визнавав своє батьківство відносно неї, жодного разу не заперечував цього факту, утримував дочку, постійно спілкувався з нею, приймав участь у її вихованні. З часу народження дочки вони з ОСОБА_4 та її сином від першого шлюбу постійно проживали однією сім`єю. ОСОБА_4 перебував на дійсній військовій службі за контрактом, а з 14.02.2023 року перебував на дійсній військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України в Донецькій області. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання. На даний час виникла необхідність у встановленні факту батьківства ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_5 , оскільки згідно з ч.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року установлено, що сім`ям загиблих осіб, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 юридично не є батьком ОСОБА_5 , відтак вона позбавлена можливості отримати допомогу у зв`язку зі смертю біологічного батька. З цієї причини заявник вимушена звернутися до суду з цією заявою.

Ухвалою судді від 21.10.2024 року було відкрито провадження по справі та розгляд було вирішено проводити в порядку окремого провадження.

01.11.2024 року до суду надійшла спільна заява від заінтересованих осіб, батьків померлого, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій вони визнали заявлену вимогу в повному обсязі, оскільки їх син ОСОБА_4 в період з березня 2010 року до моменту загибелі їх сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали з заявницею однією сім`єю як чоловік і дружина. За час їх сумісного життя ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_5 , яку батьки спільно виховували. Вони завжди знали та вважали, що ОСОБА_7 є їх онукою. ОСОБА_1 з дитиною з пологового будинку вони забрали разом з сином. Після народження дитини син зі своєю сім`єю проживав з ними протягом року. Після цього вони вирішили відокремитися від них та стали проживати в сусідньому будинку, але вони дуже часто ходили один до одного в гості, вони також турбувалися за онучку: водили її в дитячий садочок, до школи, дарили подарунки. Їх син при житті визнавав своє батьківство відносно дочки ОСОБА_6 , тому вони також наполягають на задоволенні заявлених вимог.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року за клопотанням заявника було витребувано копію актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надійшла до суду 06.02.2025 року.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свою заяву, для захисту інтересів дочки ОСОБА_6 наполягала на задоволені заявлених вимог.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , мати загиблого ОСОБА_4 , заявлені вимоги визнала в повному обсязі. Пояснила, що дійсно її син проживав однією сім`єю з заявницею, у 2016 році у них народилася дочка ОСОБА_7 , яку її син та вони з чоловіком визнавали: син як дочку, а вони як онуку. Син при житті виховував дочку ОСОБА_8 , вони проживали спільно з заявницею, але шлюб не поспішали оформлювати, тому дочку було зареєстровано на підставі ст.135 СК України. Чому син не оформив своє батьківство в органах РАЦС вона вже не пам`ятає.

Представник заінтересованої особи - Адміністрації державної прикордонної служби України - Філіпова Г.М., яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності, в судовому засіданні, запитувала заявника чи зверталася вона до Прикордонної служби або до військової частини, в якій проходив службу померлий ОСОБА_4 , із запитом про відібрання у військового ОСОБА_4 біологічних зразків, для можливості проведення експертних досліджень для встановлення батьківства, чи всі докази надала заявниця, чому померлий при житті не визнав офіційно свого батьківства. На думку представника заінтересованої особи, прийняття рішення з цього питання є передчасним, на даний час суду не надано достатньо доказів для прийняття якихось висновків та рішень, тому висловилася щодо недостатності доказів для задоволення вимог. Письмових заперечень з посиланням на нормативні акти, або якоїсь певної позиції з приводу заявлених вимог не надала, також не повідомила суд про наявність відібраних офіційно у ОСОБА_4 біологічних зразків, хоча вона як представник мала можливість про це повідомити суд.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 , батько загиблого, надав 03.02.2025 року спільну з ОСОБА_2 заяву, в якій вимоги визнав, просив розглядати справу без його участі.

Представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_16, який підтвердив свої повноваження довіреністю, надав 07.12.2024 року через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Рішення просив прийняти на підставі наявних у справі матеріалів, про відібрання у ОСОБА_4 біологічних зразків для проведення можливої генетичної експертизи нічого не зазначив.

Заінтересована особа - Болградський районний відділ реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в особі начальника Тріщук М., надала 09.12.2024 року суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, заперечень проти розгляду справи по суті не мають.

Дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши думку учасників судового процесу, а також те що представник заінтересованої особи Філіпова Г.М. в судому засіданні не висловила обґрунтованого заперечення проти заявлених вимог, а посилалася на недостатність наданих суду доказів для прийняття обґрунтованого рішення (що є прерогативою суду), суд прийшов до висновку, що заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження, є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 21 грудня 2016 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області народилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження зазначені відомості про батьків: батько - ОСОБА_10 , мати - ОСОБА_1 (а.с.13).

Реєстрація народження ОСОБА_5 здійснена в порядку, передбаченому ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується копію актового запису про народження №407 від 21 грудня 2016 року складеним Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6 від 28 серпня 2024 року (а.с.15). Відомості про батька, записані відповідно до ст.135 СК України за заявою матері від 21.12.2016 року.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 17 вересня 2024 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Захарівка Чугуївський район Харківська область (а.с.12).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №10-12/2542-Дм/24 від 07.09.2024 року, ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Захарівка Чугуївського району Харківської області причина смерті вибухова травма (а.с.21).

09 вересня 2024 року на ім`я ОСОБА_2 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 було складено сповіщення №128 про загибель старшого лейтенанта ОСОБА_4 під час виконання військового обов`язку (а.с.22).

За життя ОСОБА_4 визнав себе батьком дитини ОСОБА_5 , піклувався про неї, матеріально забезпечував, всебічно сприяв її фізичному та моральному розвитку. До і після народження дочки вони усі разом проживали в одному будинку, вели спільне господарство, що підтверджується фотознімками сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , з яких видно як подружжя спільно проводить час, хрестять спільну дочку ОСОБА_8 , спільно проводять час вдома, батько ОСОБА_4 грає з донькою ОСОБА_12 , стоїть біля гойдалки коли дочка хитається на ній, батько з донькою на ігровому майданчику біля магазина «Гоша Ювілейний», разом лежать на дивані та на полу в банних халатах, на фото вони щасливі, посміхаються, останнє фото зроблено 09.01.2024 року.

Також суду надана довідка директора ОЗ Болградського ліцею ОСОБА_13 за вих.№297 від 19.09.2024 року, в який зазначено, що ОСОБА_5 , є ученицею 2-А класу Опорного закладу освіти «Болградський ліцей» та її батько ОСОБА_4 неодноразово приводив дитину до школи забирав її зі школи, цікавився успішністю та приходив на батьківські збори, батько брав участь у шкільному житті та допомагав з ремонтними роботами у класі, приділяв належну увагу вихованню та навчанню доньки (а.с.23).

Після смерті ОСОБА_4 його дочка має право на одноразову грошову допомогу, відповідно до ч.2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, тому для захисту інтересів неповнолітньої дочки заявниця звернулася до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як вбачається з частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч.2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1-3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 16-1 вказаного Закону, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», сім`я кожного військовослужбовця, який загинув, захищаючи Батьківщину під час широкомасштабної війни, має право отримати компенсацію - одноразову грошову допомогу.

Як зазначає заявниця, донька ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , як особа, яка входить до переліку членів сімей загиблих військовослужбовців, має право на отримання державної допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Саме з цією метою і подано заяву про встановлення факту батьківства.

Суд вважає, що дослідженими у судовому засіданні доказами, якими є письмові матеріали справи, підтверджується наявність сімейних зв`язків між заявницею та померлим, який вважав себе батьком народженої нею дитини.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявниця обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Керуючись ст. ст. 89, 247, 258-259, 293-294, 315-318 ЦПК України, ст.ст. 55, 128, 130, 135 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Болградський районний відділ реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Адміністрація Державної прикордонної служби України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Болград Болградського району Одеської область, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису №407, складеного 21 грудня 2016 року, про народження ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Болград Болградського району Одеської області, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вказавши:

- у відомостях про дитину в графі прізвище « ОСОБА_14 » замість « ОСОБА_15 »;

- у відомостях про батька « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України» замість « ОСОБА_10 ».

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца