Справа № 465/6414/23
Провадження 2/465/702/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07.02.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі судового засідання Козьмук Д.Б.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, в особі свого представника, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідачки на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 230337,82 грн., яка складається з 149457,82 грн. реальних збитків та 80880,00 грн. упущеної вигоди, та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., а також просила суд покласти на відповідачку судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.08.2021 року ОСОБА_2 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 194 КК України, а саме перебуваючи у належній ОСОБА_5 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 підпалила один із журналів, що знаходився у вказаній квартирі та кинула його у шафу, внаслідок чого сталося загоряння. Протиправними діями ОСОБА_2 було спричинено матеріальну шкоду у вигляді знищення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також сусідніх квартир за АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Внаслідок вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення було відкрито кримінальне провадження і внесено його до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205. В межах кримінального провадження 16.09.2021 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України. Потерпілими від вчиненого злочину визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Галицького районного суду у справі №461/9531/21 від 01.02.2022 року встановлено, що у кримінальному провадженні №0000205 виконані усі необхідні слідчі дії та зібрані достатні докази, які вказують на те, що інкриміноване ОСОБА_2 суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.194 КК України вчинено ОСОБА_2 .

Зазначена ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Таким чином, зважаючи на те, що судом встановлено, що протиправні дії передбачені ч. 2 ст. 194 КК України, а саме підпал належної ОСОБА_5 квартири за адресою АДРЕСА_1 , що призвело до завдання шкоди ОСОБА_4 вчинені саме ОСОБА_2 не підлягають доказуванню.

Поряд із цим, Галицьким районним судом м. Львова встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.11.2021 року підозрювана ОСОБА_2 на момент вчинення інкримінованих їй дій не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Зважаючи на те, що в момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, до зазначених правовідносин слід застосувати ст. 1186 ЦК України.

Зважаючи на особу потерпілої, завдавача шкоди та її розмір, у дійсних правовідносинах є всі підстави для постановлення рішення про відшкодування шкоди в повному обсязі з огляду на наступне.

Потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_4 , тобто є особою пенсійного віку. Єдиним доходом потерпілої є пенсія у розмірі 5000,00 грн. ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи. у зв`язку з похилим віком і інвалідністю вона потребує лікування, що тягне за собою матеріальне навантаження, яке повністю лягає на плечі потерпілої, оскільки ОСОБА_4 розлучена та проживає сама. На момент вчинення кримінального правопорушення, потерпіла проживала у належній їй квартирі за адресою АДРЕСА_4 . Внаслідок знищення її майна та у зв`язку з відсутністю фінансової можливості його відновити, вона вимушена була переїхати у с. Головецько Львівської області Стрийського району, що у 120 кв від м. Львова. Належне потерпілій майно, яке було пошкоджене внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 було джерелом додаткового доходу потерпілої, яке дозволяло їй забезпечувати собі нормальний рівень життя. В силу віку та інвалідності ОСОБА_4 не є працездатною особою і не має можливості жодним іншим чином отримати дохід.

Як вбачається з Висновку про наявні ушкодження після пожежі в квартирі АДРЕСА_5 , а також в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , виконаного на замовлення ОСОБА_5 . Приватним підприємством «Архітек» (кваліфікаційний сертифікат виконавця АЕ №003003 від 12.12.2013р.) вартість відновлювального ремонту становить 149457,82 грн. Зважаючи на доходи, стан здоров?я та майновий стан потерпілої такі витрати значно перевищують її реальні доходи та роблять їх покриття практично неможливим. Сума, визначена висновком експерта, не покриває усіх збитків, завданих діями ОСОБА_2 , а лише становить вартість відновлюваного ремонту для приведення квартири у придатне для використання становище.

Зважаючи на викладене, сторона позивача вважає, що при визначенні розміру матеріальної шкоди слід брати до уваги Висновок про наявні ушкодження після пожежі в квартирі АДРЕСА_5 , а також в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , виконаного Приватним підприємством «Архітек».

10.09.2020 між ОСОБА_4 та ТОВ «Вельт-Капітал» було укладено Договір оренди приміщення №3, згідно з яким ОСОБА_4 передала належне їй на праві власності приміщення за адресою АДРЕСА_6 в оренду.

Згідно з п. 4.1 цього Договору розмір орендної плати становить 3379,00 грн.

Відповідно до п. 7.2 Договору договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2023.

22.08.2021 (на наступний день після вчинення кримінального правопорушення) була укладена Додаткова угода №1 про розірвання Договору оренди приміщення №3 від 10.09.2020. Зазначена угода була укладена через неможливість подальшого використання приміщення у зв`язку з наслідками пожежі.

Таким чином, якби не протиправні дії ОСОБА_2 , ОСОБА_4 могла б отримувати стабільний дохід і забезпечувати своє життя. Непридатність приміщення до використання призвела до нанесення ОСОБА_4 збитків у вигляді упущеної вигоди. Розмір збитків у вигляді упущеної вигоди становить 80880,00 грн.

ОСОБА_2 , завдавач шкоди, є 1977 р.н., має вищу філологічну освіту і протягом тривалого часу до поміщення її на примусове лікування працювала перекладачем, а також асистентом в університеті «Львівська політехніка».

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.02.2023 у справі №461/9531/21 щодо ОСОБА_2 було змінено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_2 не позбавлена можливості працювати за спеціальністю та отримувати повноцінний дохід.

Окрім того, з цієї ж ухвали вбачаються пояснення ОСОБА_2 , підтверджені її лікуючим лікарем, згідно з яких ОСОБА_2 планує робити ремонт в квартирі, де буде проживати з батьком, в цілому допомагати йому по господарству, пильнувати за його здоров?ям; її мислення послідовне, настрій рівний; інтелект на високому рівні, вільно володіє англійською мовою.

Зазначене вчергове свідчить як про матеріальний достаток (плани робити ремонт), так і про здатність ОСОБА_2 жити повноцінним життям працездатної особи.

Про наміри та можливість відшкодувати завдану потерпілій шкоду свідчить також власноручно написана ОСОБА_2 заява від 05.03.2023р., де вона зазначає: «Я, ОСОБА_2 ... хочу відшкодувати шкоду, нанесену мною внаслідок підпалу квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ».

Окрім того, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 17.08.2023р. № 343266253 вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить частина квартири АДРЕСА_7 , а також квартира АДРЕСА_8 в цілому.

Зазначені факти в сукупності дають можливість дійти висновку, що матеріальний стан ОСОБА_4 є недостатнім для відновлення її порушеного права і позбавляє її права на житло, натомість матеріальний стан ОСОБА_2 дає можливість відшкодувати збитки, завдані її неправомірними діями.

Також, позивачка внаслідок неправомірних дій відповідачки зазнала глибоких душевних страждань. Протягом тривалого часу вона була позбавлена можливості жити за місцем свого постійного проживання, втратила практично весь свій одяг та особисті речі, була вимушена організовувати своє життя практично наново. У зв`язку з вимушеним переїздом з м. Львів, ускладнилось відвідування лікарів потерпілою. Втрата доходу призвела до того, що потерпіла була вимушена відмовляти собі у найнеобхідніших речах. Такі раптові зміни у житті призвели до погіршення самопочуття, перепадів настрою, систематичного підвищення артеріального тиску. Станом на сьогодні позивач не відновила як своїх порушених прав та майна зважаючи на недостатність коштів для цього, так і емоційного здоров?я, що призвело до погіршення її стосунків з оточуючими. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

03.11.2023 року до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання посилалась на наступні обставини.

Так, згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 01.02.2022 року (справа №461/9531/21) ухвалено «застосувати до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КПК України у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом».

25.10.2021 року відповідачку взято на облік 5-м судово-психіатричним відділенням КНП ЛОР ЛОКПЛ.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.11.2021 року встановлено, що Відповідач на момент вчинення інкримінованих Відповідачу дій страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, про що було відомо позивачу, оскільки в висновку судово-психіатричної експертизи вказане свідчення свідка ОСОБА_4 , сестри позивачки, в якому вона зазначає про неодноразове лікування відповідачки в КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня.

Будучи близькими родичками та сусідами, позивачка мала уявлення про психічний стан відповідачки, яка згідно довідки ЛОКПНД №2553 від 13.09.2021 року на обліку і лікуванні з 23.02.2021 року по час проведення експертизи з приводу психоневрологічного захворювання.

Отже, на відповідачку не може бути покладено відповідальності з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з психічними хворобами, підтвердженими на момент події та відомими позивачу.

Відповідач перебуває на амбулаторному лікуванні і майже усі кошти витрачає на медикаменти. Батько відповідачки ОСОБА_6 не може їй допомагати, оскільки він є пенсіонером без додаткового джерела доходів.

Так, матеріальне становище відповідачки не дозволяє компенсувати суму яку просить позивачка.

Звертає увагу суду на те, що придбання квартир за договором купівлі-продажу відбувалося після події, яка нанесла матеріальну шкоду ОСОБА_4 і нібито поставило її у скрутне фінансове положення, проте не обмежило позивача у можливості придбати нерухомість. відповідно можна зробити висновок пр. недостовірність зазначеної у позовній заяві ОСОБА_4 до ОСОБА_2 інформації, а саме позивач вказувала на пенсію у розмірі 5000,00 грн. своїм єдиним доходом. Має підстави вважати, що у власності позивача, окрім зазначеного, перебуває і інше майно, докази наявності його вона не має, проте вважає за можливе отримати в судовому порядку.

Разом з тим, позивачка постійно перетинає кордон України разом з сестрою ОСОБА_5 або самостійно, з чого вбачається можливість фінансувати такі подорожі.

Будучи обізнаними щодо стану здоров`я відповідачки, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під тиском змусили ОСОБА_2 підписати заяву про відшкодування нанесеної шкоди внаслідок підпалу квартири від 05.03.2023 року, хоча відповідачкою були вчинені дії для компенсації завданої шкоди з власного бажання до підписання заяви, що вбачається з наступного.

Не дивлячись на психічні вади та інвалідність, відповідач перебуваючи у хороших сімейних стосунках з позивачем звернулась до друга ОСОБА_7 , який є громадянином Швейцарії з проханням про фінансову допомогу. Так переказ у 2000 дол. США було надано особисто ОСОБА_8 для компенсації її витрат.

Проте у позовній заяві позивач вказує виключно свою пенсію як джерело доходів для існування, хоча матеріальна компенсація з боку відповідача була присутня.

Щодо моральної шкоди, відповідачка зазначає, що позивачкою не було наведено висновки лікаря, довідки або інші докази, які підтверджують погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 у зв`язку із завданою шкодою. Відповідач не обезцінює проблеми зі здоров`єм позивачки, але погіршення самопочуття, на її думку, пов`язана з похилим віком та інвалідністю. Хоча позивач у позовній заяві ігнорує захворювання ОСОБА_2 та вважає, що остання є спроможною компенсувати немалу суму коштів, не дивлячись на психічні вади.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

04.12.2023 рокучерез канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому остання посилається на наступні обставини.

Так,зокрема, зазначає, що відповідачка є одноосібною власницею квартири АДРЕСА_9 та частини квартири АДРЕСА_7 .

Відповідачка, має вищу філологічну освіту і протягом тривалого часу до поміщення її на примусове лікування працювала перекладачем, а також асистентом в університеті «Львівська політехніка».

Також ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.02.2023 року у справі №461/9531/21 щодо ОСОБА_2 було змінено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_2 не позбавлена можливості працювати за спеціальністю та отримувати повноцінний дохід.

Крім того посилання відповідачки, що нею витрачаються значні кошти на лікування не відповідає дійсності, оскільки, як відомо позивачу, відповідачка лікується у медичному закладі, який має угоду з НСЗУ і отримує всі ліки безкоштовно. Відповідачкою не долучено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження витрат на лікування.

Також не відповідає дійсності, що позивачка разом з ОСОБА_4 змусили ОСОБА_2 підписати заяву про відшкодування нанесеної шкоди, оскільки така заява підписана відповідачкою особисто.

09.02.2024року через канцелярію суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона зазначає, зокрема, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.11.2021 року, встановлено, що підозрювана ОСОБА_2 на момент вчинення інкримінованих їй дій, страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідач працювала в університеті «Львівська політехніка» не асистентом, а інженером на кафедрі містобудування всього пів року з 15.12.2020 по 15.07.2021 за строковою угодою і отримувала 4325 грн., що є нижче мінімальної зарплати.

04.03.2024року на електрону пошту суду від представника позивачки надійшли письмові пояснення, в яких, зокрема, вона зазначає, що відповідачка зазначає регулярно про свій мінімальний заробіток, витрати на лікування, але до заперечення лише долучено копію рецепта і чеку (не іменного) про оплату ліків у розмірі 566,00 грн. датованого 06.02.2024 року.

Позивачка особисто певний час опікувалася Відповідачкою, її станом здоров?я і особисто була присутня при безкоштовній виписці ліків Відповідачці. Крім цього, на час лікування Відповідачки, Україна була забезпечена необхідними медикаментами за рахунок численних благодійних фондів, і сам факт того, що Відповідачка долучає до заперечень на відповідь на відзив один єдиний фіскальний чек (який і так є неналежним доказом у справі), датований після подання позову до суду - свідчить про намір відповідачки ввести суд в оману щодо заявлених фактів.

Окремо сторона позивача звертає увагу суду на той факт, що на момент тимчасового перебування відповідачки у позивачки, відповідно до виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого № 21115 повний діагноз пацієнтки ОСОБА_2 - рекурентний депресивний розлад з легким перебігом; у відділенні інтенсивної терапії не перебувала, виписана пацієнтка в зв?язку з поліпшенням стану, і щодо подальшого лікування - виписано виключно медикаментозні препарати. Що свідчить про дійсність діагнозу, а судово-медична експертиза після скоєння злочину проводилась через три місяці після такого і в позивачки є обґрунтовані сумніви щодо стану відповідачки.

Не відповідають фактичним обставинам справи і твердження відповідачки про те, що ніби-то заяву щодо наміру добровільного відшкодування шкоди було написано під примусом. Звертають увагу суду на той факт, що заява про намір добровільного відшкодування написана відповідачкою 05 березня 2023 року, тобто не після виписки з лікарні, а по-друге, у відзиві на позов Відповідачка наголосила на тому, що «Відповідачем були вчинені дії для компенсації заданої шкоди з власного бажання до підписання заяви...».

Щодо посилання відповідачки на придбання позивачкою нерухомого майна, то позивачка змушена була продати знищене відповідачкою нерухоме майно, адже в неї не було коштів на проведення його ремонту і придбати дешевше житло. Як вбачається з інформації з державного реєстру нерухомості, майно було придбано в листопаді 2023 року, тобто після продажу знищеного нерухомого майна. Тривалий час позивачка проживала в селі, не маючи фізичної змоги проживати у знищеному житлі; понесла витрати на оформлення договорів купівлі-продажу; залишилась з боргами після проведення операцій купівлі-продажу майна.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу дод судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, посилалась на обставини які викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив,

Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилалась на обставини які викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Представник відповідачки в судовому засіданні, також, заперечувала проти позовних вимог, та просила суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників, відповідачки, дослідивши матеріали справи, наявні в справі докази у їх сукупності і кожен доказ окремо дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 12.01.2006 року, та копією реєстраційного посвідчення від 25.06.2002 року та від 14.01.2002 року. (а.с.9,10,11)

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.02.2022 року (справа №461/9531/21) застосовано до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_11 та яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом. (а.с.12-13)

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.02.2023 року (справа №461/9531/21) заяву заступника генерального директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня Маланчука А.З. та лікаря-психіатра ОСОБА_9 на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку задоволено.

Змінено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. (а.с.178-181)

З ЄДРСР вбачається, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16.02.2024року (справа №463/11171/23) заяву лікаря-психіатра дільничого Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_10 задоволено.

Припинено застосування відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вчинила суспільно-небезпечне діяння, примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до висновку про наявні ушкодження після пожежі в квартирі АДРЕСА_5 , а також в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на АДРЕСА_12 від 30.11.2021 року стан приміщень квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 після пожежі незадовільний. Після гасіння пожежі в квартирі, необхідно провести комплекс робіт, спрямованих на усунення руйнівних наслідків неконтрольованого горіння. Важливу роль в ліквідації слідів пожежі має планування дій та дотримання технологій з очищення поверхонь від гару та кіптяви. Буде потрібний ремонт і обробка стін в під`їзді від кіптяви, для видалення запаху гару, мийка сходових клітин. Процес починається з прибирання залишків пошкоджених вогнем речей, меблів, побутової техніки та інших предметів у житлі. Наступний етап при проведенні таких робіт це видалення продуктів горіння зі стін, стелі та підлоги, а також пошкоджених оздоблювальних матеріалів. Також підлягають демонтажу сталеві інженерні та сантехнічні прилади, які при тривалому впливі відкритого полум`я приходять в непридатність. На завершальному етапі підготовчих робіт проводиться обстеження стін, перегородок та інших конструкцій на предмет їх пошкодження полум`ям. Надалі ремонт в квартирі після пожежі виконується за стандартною схемою, обраної замовником: процес відновлення квартири необхідно починати з оцінки завданих збитків викликаного вогнем і димом. Вартість відновлюваних ремонтних робіт, які необхідно провести для ліквідування ушкоджень в приміщеннях житлових квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_13 , які виникли внаслідок пожежі може становити 602233,33 грн. (а.с.19-62)

З копії заяви, яка написана ОСОБА_2 05.03.2023 року вбачається, що остання хоче відшкодувати шкоду , нанесену нею внаслідок підпалу квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Заява написана нею власноручно. (а.с.68)

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкт від 17.08.2023 року ОСОБА_2 є власником частини квартири за адресою АДРЕСА_7 , загальна площа квартири 39,3 кв.м., а також ОСОБА_2 є власником квартири за адресою АДРЕСА_11 . (а.с.69)

З листа ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 17.11.2021 року, зокрема, вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.08.2021 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_2 перебуваючи в квартирі своєї тітки ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на пошкодження майна, яке являються для ОСОБА_2 чужим тобто належать на праві власності ОСОБА_5 і на це ОСОБА_11 не має ні дійсного, ні передбачу вального права, шляхом підпалу, що тягне за собою суспільно-небезпечні наслідки, підпалила один із журналів, які знаходились в вищевказаній квартирі та кинула його у шафу, яка знаходилась при вході в квартиру, внаслідок вчинення ОСОБА_2 дій було знищено: речі домашнього вжитку (меблі, міжкімнатні двері) на площі 9 м. кв., стелю на площені 10 м. кв. пошкоджено стіни та стелю на 35 м. кв., 6 пластикових вікон. Вказані дії призвели до повної непридатності майна, що унеможливлює їх використання за призначенням і призвело до втрати споживчих властивостей, при цьому втрачені майном властивості не можуть бути відновлені. В матеріалах кримінального провадження перебувають матеріали якими підтверджується сума завданих збитків, а саме акт обстеження інженера проектувальника ОСОБА_12 , згідно якого сума завданих матеріальних збитків становить 171 000 грн. (а.с.109-110)

20.11.2024 року на адресу від директора ПП «Архі Тех» надійшов лист, в якому вона зазначила, що її викликано в судове засідання, про те не має змоги з`явитися, та повідомила, що вона повністю підтримує висновок про наявні ушкодження після пожежі в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , затверджений 30.11.2021, включаючи додаток договірну ціну на будівництво Капітальний ремонт квартир по АДРЕСА_12 (після пожежі) у м. Львові. Більше додати нічого не може. Також повідомила, що вона обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст. 106 ЦПК України та 384-385 КК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Саме такий правовий висновок викладено в постанові ВСУ від 03.12.2014 року в справі № 6-183цс14.

Відповідно до ч.1 ст. 1186 ЦК України, шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах .

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі, майну громадянина або заподіяну майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Також з матеріалів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_4 та ТзОВ «Вельт Капітал», в особі директора Павленко Т.Є. було укладено договір №3 оренди приміщення від 10.09.2020 року. (а.с.63,65)

Відповідно до п. 1.1. Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування житлові квартири, що належить орендодавцеві на праві власності (об`єкт оренди) за адресою АДРЕСА_14 загальною площею 66 м2.

Відповідно до п. 4.1. Договору, за користуванням об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату в розмірі 3370,0 грн./місяць.

Згідно п.7.2 Договору, даний договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2023 року.

22.08.2021 року було укладено додаткову угоду №1 про розірвання Договору оренди приміщення №3 від 10.09.2020 року, відповідно до якої ФОП ОСОБА_4 та ТзОВ «Вельт Капітал», в особі директора Павленко Т.Є., яка діє на підставі статуту, з другої сторони, дійшли згоди про наступне: Орендодавець та Орендар дійшли згоди розірвати Договір оренди приміщення №3 від 10.09.2020 року. До розірвання договору та неможливості подальшої оренди призвели наступні фактори, а саме: затоплення, яке виникло в результаті гасіння пожежі. З моменту набрання законної сили цієї Угоди Сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та зобов`язаннями. Кожній Стороні Договору передається по одному оригінальному примірнику цієї Угоди. Дана Угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та є невід?ємною частиною Договору №3 від 10.09.2020 року. (а.с.64)

Відповідно до ст. 22 ЦК України, 1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право . На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

Збитки у вигляді упущеної вигоди підлягають відшкодуванню в таких випадках: коли заявлений кредитором неотриманий дохід (майнова вигода) був у межах припущення сторін на момент виникнення зобов`язань; втрата доходу є ймовірним результатом порушення зобов`язання іншим контрагентом (боржником); дохід не є абстрактним і може бути доведеним з розумним рівнем впевненості.

Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд вважає, що позов ОСОБА_4 в частині відшкодування їй матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково і з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 слід стягнути 183198, 74 грн., яка складається з 102318,74 грн. реальних збитків та 80880,00 грн. упущеної вигоди, оскільки як вбачається з висновку від 30.11.2021 року, а саме у розділі 4 квартира АДРЕСА_3 вказано, що матеріальні витрати складають 79733,73 грн., та у розділі 5 квартири АДРЕСА_15 б матеріальні витрати складають 22585,01 грн., та розмір упущеної вигоди з моменту вчинення кримінального правопорушення складає 80880,00 грн.

Разом з тим позивачка просила суд стягнути з відповідачки реальні збитки у розмірі 149457,82 грн., проте суд не може погодитися з таким розміром матеріальної шкоди, оскільки у висновку від 30.11.2021 року, а саме у розділах 1, 8, 10 чітко не можливо встановити розмір шкоди який було заподіяно саме майну позивача, тобто квартирі АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , АДРЕСА_16 .

Крім того, до ОСОБА_2 на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2024 року припинено застосування відносно неї, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а отже остання не позбавлена можливості працювати та отримувати дохід.

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ №616590 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мала ІІ групу інвалідності (загальне захворювання), інвалідність встановлена на строк до листопада 2024 року. Дата чергового переогляду 25.10.2024.

Також з пенсійного посвідчення ОСОБА_2 (серія ААМ №875704) вбачається, що вона має пенсію по інвалідності, 2 гр., загальне захворювання, проте термін дії посвідчення: 31.10.2024.

Отже, відомостей, що станом на день ухвалення рішення відповідач має групу інвалідності, та не може забезпечувати себе самостійно матеріали справи не містять.

Щодо пояснень відповідачки, що нею було складено заяву від 05.03.2023 року про відшкодування шкоди позивачці суд оцінює критично, оскільки доказів того, що заяву було написано під примусом матеріали справи не містять.

Також позивачка у письмових поясненнях зазначила, що змушена була продати знищене відповідачкою нерухоме майно, адже в неї не було коштів на проведення його ремонту і придбати дешевше житло.

Крім того відповідачка є власником нерухомого майна, а саме частини квартири за адресою АДРЕСА_7 , загальна площа квартири 39,3 кв.м., та квартири за адресою АДРЕСА_11 .

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є доказами, на підстав яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи викладене, та з урахуванням матеріального становища потерпілої та особи, яка завдала шкоди ОСОБА_2 , суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 183198, 74 грн., яка складається з 102318,74 грн. реальних збитків та 80880,00 грн. упущеної вигоди.

Щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. суд зазначає наступне.

Приписами ст. 23 ЦК України встановлено, що Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що внаслідок вчинення злочину позивачу були спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе в цій частині позову задовольнити частково вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 10000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, вказана сума, на думку суду, є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 183198 (сто вісімдесят три тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 74 копійки, яка складається з 102318 грн. 74 коп. реальних збитків та 80880 грн. 00 коп. упущеної вигоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_17 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_18 .

Повний текст рішення складено 17.02.2025.

Суддя Мартьянова С.М.