КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/1121/24 Головуючий у суді І інстанції Янченко А.В.
Провадження № 22-ц/824/1706/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтувало тим, що 06 вересня 2022 року між ним та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1084-2365.

Відповідно до умов кредитного договору товариство взяло на себе зобов`язання надати позичальнику кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 9 600,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день.

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит згідно з умовами укладеного кредитного договору. Натомість відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 29 грудня 2023 року виникла заборгованість у загальному розмірі 95 328,00 грн, з яких: 9 600,00 грн - заборгованість за кредитом; 85 728,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

Кредитодавцем було прийняте рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 47 328,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором розмірі 48 000,00 грн.

У зв`язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 9 600,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 38 400,00 грн, що разом становить 48 000,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі: 12 960,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом - 9 600,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 3 360,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 653,94 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з огляду на визначену у договорі та фактично надану суму кредиту у розмірі 9 600,00 грн, фіксовану процентну ставку, за якою нараховані проценти у розмірі 3 360,00 грн на кінець заявленого (обраного) позичальником строку користування, визнав доведеною заборгованість відповідача за кредитним договором на суму 12 960,00 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача, а нарахування останнім відсотків поза межами заявленого строку, на який надавався кредит, та по стандартній процентній ставці, яка фактично є прихованою мірою відповідальності позичальника за порушення строків сплати знижених процентів кожні 14 днів, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства про договір щодо справедливості, добросовісності, розумності його умов та вимогам законодавства про захист прав споживачів, тому в цій підстав для задоволення позову немає.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, позивач в особі представника - адвоката Шевченко В.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині часткової відмови скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вважає, що оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні нарахованих процентів за користування кредитом у визначений договором строк - 300 днів є незаконним і таким, що ухвалено судом першої інстанції з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що суд не врахував, що відповідно до умов пункту 4.8 кредитного договору строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 03 липня 2023 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції помилково було зазначено в рішенні суду, що строк договору становить 14 днів, а не 300 календарних днів (до 03 липня 2023 року) згідно п. 4.8 Договору, що є прямою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Звертає увагу суду, що п. 4.8 Договору є діючим та погоджений між сторонами. Відповідач не звертався до суду із позовною заявою та/або зустрічним позовом про визнання договору та/або умов договору, зокрема п. 4.8 Договору недійсним, що свідчить про належність та дійсність умов Договору, зокрема щодо строку договору (кредитування) протягом якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» має право на нарахування процентів за користування кредитом.

В пункті 4.4 кредитного договору визначено, що з базовий період складає 14 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

Отже, строк, зазначений в пункті 4.4 кредитного договору, не є тотожним строку зазначеного в пункті 4.8, а є складовою загального строку кредитування, визначеного у пункті 4.8 договору, протягом якого позичальник може користуватися за кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

Крім того, згідно пункту 6.9 договору позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у пункті 4.8 цього договору, сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку.

Таким чином висновок суду першої інстанції про тотожність строків, зазначених в пункті 4.4 та пункті 4.8 кредитного договору не відповідає дійсним обставинам справи.

Скаржник також не погоджується із обґрунтуванням судом першої інстанції підстав для зменшення розміру процентів пункт 5 частини третьої статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Наголошує на тому, що вказана норма стосується лише сплати пені, а не процентів.

На підтвердження своєї позиції посилається на Постанову Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі 732/670/19, в якій судом було зазначено про відсутність підстав, передбачених пунктом 5 частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо недійсності кредитного договору чи окремих його пунктів, оскільки максимальний розмір пені, нарахований кредитодавцем, не перевищує 50 відсотків від суми кредиту. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 116 від 01 серпня 2013 року, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 32).

06 вересня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», був укладений кредитний договір № 1083-2365, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник була попередньо ознайомлена.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А013 для підписання кредитного договору № 1083-2365 від 06 вересня 2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 9600,00 грн на особисті потреби (пункт 2.4, 4.1), базовий період - 14 календарних днів, а строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику - 300 календарних днів (до 03 липня 2023 року) (пункт 4.8 договору).

Стандартна процента ставка - 3 % за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка - 2,5 % (пункт 4.6 договору).

Згідно з пунктом 7.1 договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Пунктом 7.2 договору позичальник даним підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансових послу без нав`язування її придбання.

Як вбачається із Паспорту споживчого кредиту, Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит сторонами погоджено орієнтовну загальну вартість кредиту (за весь строк кредитування) у розмірі 96 000,00 грн, що включає також проценти за користування кредитом у розмірі 86 400,00 грн. Реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 1139965,00%).

Відповідно до умов розділу 4 Правил відповідач акцептував оферту (заповнюючи заявку на сайті товариства, добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію про себе, реквізити банківської карти, на рахунок якої бажав отримати кредит (та ін.), тим самим підтвердив своє ознайомлення, погодження і зобов`язання неухильно дотримуватися Правил.

Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до частини першої статті 634 ЦК України.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9 600,00 грн відповідачеві (позичальнику) підтверджується Довідкою про перерахування суми кредиту № 1083-2365 від 06 вересня 2022 року.

Таким чином, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із ОСОБА_1 кредитного договору № 1083-2365 від 06 вересня 2022 року та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 9 600,00 грн.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Відповідач використав кредитні кошти, однак умов договору не виконав і вчасно не погасив борг.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 29 грудня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за вказаним кредитним договором становить 95 328,00 грн.

Зазначена сума складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 9 600,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 83 728,00 грн.

Суд першої інстанції погодився із заявленим позивачем розміром простроченої заборгованості за кредитом 9 600,00 грн (тілом кредиту).

Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції дійшов висновку, що проценти за користування кредитом за період з 20 вересня 2022 року по 07 липня 2023 року, нараховані поза межами строку дії кредитного договору (строку кредитування).

Крім того, на думку суду, встановлення у договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим пунктом 6 статті 3, частиною третьою статті 509 та статтею 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідачки та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

З огляду на визначену у договорі та фактично надану суму кредиту у розмірі 9 600,00 грн, фіксовану процентну ставку, за якою нараховані проценти у розмірі 3360,00 грн на кінець заявленого (обраного) позичальником строку користування (19 вересня 2022 року), суд першої інстанції визнав доведеною заборгованість відповідачки за кредитним договором на суму 12 960,00 грн (9 600,00 грн + 3 360,00 грн - 6 750,00 грн), яка підлягає стягненню на користь позивача.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 6, 626, 627, 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Нормами частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом положень статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України).

Згідно частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21).

В частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

Пунктом 4.8 кредитного договору сторонами погоджено, що строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів (до 03 липня 2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 1. 1 Базовий період сплати відсотків - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у розділі 4 цього Договору і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.

Згідно пункту 4.4 кредитного договору базовий період складає 14 календарних днів з дня надання кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку цього договору.

Таким чином строк, зазначений у пункті 4.4 кредитного договору, не є тотожним строку зазначеного в пункті 4.8 договору, а є складовою загального строку кредитування, визначеного у зазначеному пункті 4.8, протягом якого позичальник може користуватися за кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

Зазначене вище свідчить, що загальний строк кредитування визначений сторонами у пункті 4.8 кредитного договору та становить 300 календарних днів, тобто до 03 липня 2023 року.

У пункті 4.6 кредитного договору сторонами було погоджено процентну ставку, за якою відповідач має сплачувати відсотки у межах з першого базового періоду - 14 календарний день, тобто до 19 вересня 2022 року (знижена ставка 2,5 % за кожен день користування коштами), а також стандартну процентну ставку протягом всього строку кредитування - 300 календарних днів, тобто з 20 вересня 2022 року по 03 липня 2023 року (стандартна ставка 3 % за кожен день користування коштами).

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, згідно яких позичальника було повідомлено, зокрема, що у разі надання позичальнику кредиту, останній за договором споживчого кредитування зобов`язаний буде сплачувати відсотки, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, з яким ОСОБА_1 ознайомився та без будь-яких заперечень підписав в електронному вигляді.

Відповідно до п. 4.10 кредитного договору орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом складатиме 96 000,00 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 86 400,00 грн.

При цьому вказаним договором встановлено, що заявлений строк кредитування, протягом якого може діяти знижена процентна ставка у розмірі 2,5 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами, складає 14 календарних дні з дня отримання кредиту, а стандартна ставка відсотків складає 3 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом.

У п. 5.3.1. кредитного договору наведений розрахунок для повного погашення кредиту в останній день першого Базового періоду. І саме за 14 днів цього періоду відповідач мав сплатити 3 360,00 грн процентів, повернути борг у розмірі 9 600,00 грн, що становить 12 960,00 грн.

Відповідно до п. 5.5.у випадку погашення позичальником процентів у повному обсязі за базовий період, він продовжує сплачувати проценти у розмірі 2,5 %. У разі несплати позичальником у повному обсязі відсотків за користування не пізніше останнього дня Базового періоду, нарахування процентів здійснюється за базовою процентною ставкою 3 %.

Таким чином ОСОБА_1 був повідомлений про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема, повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які повинні бути повернуті разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою в кредит.

За таких обставин ОСОБА_1 , підписуючи кредитний договір, усвідомлював, що сума отриманого кредиту складає 9 600,00 грн і вказані кошти він отримує строком на 14 календарних днів, під час вказаного строку діє знижена процентна ставка у розмірі 2,5 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом, тобто у разі внесення коштів з метою погашення заборгованості за тілом кредиту, розмір коштів, які підлягатимуть сплаті як відсотки, порівняно зменшуватиметься. Водночас відповідача повідомлено, що у разі непогашення заборгованості у строк, встановлений в договорі, тобто протягом 14 днів, розмір відсотків перераховуватиметься з процентної ставки в 3 % від суми заборгованості. Такі умови договору та правила надання кредиту не позбавляли ОСОБА_1 права на дострокове повернення кредиту зі сплатою процентів за фактичний час користування кредитом.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений та погодився з умовами надання кредиту, на підставі чого 06 вересня 2022 року між сторонами укладено кредитний договір № 1083- 2365, в якому відображені умови надання кредиту, останній з відповідним договором погодився, про що свідчить його електронний підпис.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини з «Укр Кредит Фінанс», якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим, натомість, він погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «Укр Фінанс Кредит» із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився з усіма умовами такого договору.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати текст кредитного договору незрозумілим та/або таким, що вводить в оману споживача, зокрема, в частині визначення розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитом.

Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право (пункти 3.2, 4.1 договору) на розірвання договору протягом чотирнадцяти днів з дня його підписання, відповідач користувався коштами позивача і до нього із відповідною заявою не звертався.

Частиною першою, другою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Враховуючи, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Визначаючи розмір заборгованості за грошовим зобов`язанням, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.

Поданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять.

У свою чергу, суд першої інстанції наведеного вище не врахував та, не дослідивши в повному обсязі наданий позивачем розрахунок, умови договору, не встановив дійсний обсяг відповідальності відповідача за нарахованими відсотками за користування кредитом.

Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося позивачем до 02 липня 2021 року, після вказаної дати нарахування відсотків не здійснювалося. Розмір нарахованих і не сплачених відповідачкою відсотків становить 85 728,00 грн.

Тобто, ТОВ «Укр Фінанс Кредит» нарахування відсотків здійснювалося відповідно до погоджених умов договору та в обумовлений сторонами 300-денний строк кредитування - до 03 липня 2021 року.

Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з урахуванням того, що позивач зменшив розмір процентів і просив стягнути заборгованість у загальному розмірі 48 000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов до помилкового висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 12 960,00 грн заборгованості за кредитним договором, оскільки стягненню підлягає сума у розмірі 48 000,00 грн, з яких 9 600,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 38 400,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, що узгоджується із умовами договору, погодженого сторонами, та вимогами закону.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, розподіл судових витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного з відповідачки стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах цієї справи, а саме 2 422,40 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с. 9) та 3 633,60 грн - за подання апеляційної скарги (а.с. 74), а всього підлягає стягненню 6 056,00 грн судового збору.

З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1083-2365 від 06 вересня 2022 року у загальному розмірі 48 000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» понесені судові витрати, а саме: 6 056,00 грн сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній