Справа № 196/1103/21
№ провадження 2-др/196/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Волинець Тетяни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №196/1103/21 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

03 лютого 2025 року через систему "Електронний суд" до Царичанського районного суду Дніпропетровської області від представника відповідача - адвоката Волинець Т.В.надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі №196/1103/21 про стягнення із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 26 500,00 грн.

В обґрунтування заяви вказано, що з метою отримання правничої допомоги між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Тетяни Волинець» укладено відповідний договір №01/07-21 від 01.07.2021 року. Для забезпечення представництва інтересів позивача в суді у справі №196/1103/21 між сторонами було підписано Додаток №3 до зазначеного договору Клієнтом, яким погоджено завдання та обсяг правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Просить суд врахувати, що позивачем неодноразово здійснювалась заміна представників, які клопотали про надання їм строку для ознайомлення з матеріалами справи, заявлялось клопотання про надання строку для примирення, але в подальшому відповідачу не надавалися відповідні документи для ознайомлення, не виконувалися у встановлені судом строки ухвали для надання доказів тощо. Судові витрати в частині витрат на правничу допомогу, понесені відповідачем ОСОБА_1 у справі № 196/1103/21 в суді першої інстанції фактично становлять 26500,00 грн., що підтверджується актом №7 від 31.01.2025 року. Вступна та резолютивна частина рішення у справі надійшли до її електронного кабінету 29.01.2025 р. о 20.00 год, таким чином 5-денний строк вираховується з 30.01.2025 р. та триває по 03.02.2025 р. включно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.124, 137, 141 ЦПК України, просить ухвалити додаткове рішення у справі №196/1103/21, яким стягнути з АТ «ПРИВАБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати в частині витрат на правничу допомогу в розмірі 26500,00 грн.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04.02.2025 р. призначено заяву до розгляду із викликом учасників справи.

Представник позивача - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»у судове засідання не з`явився. До суду від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - адвоката Гези С.І. через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі представника банку. Крім того, від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - адвоката Єрмолова Є.М. через систему "Електронний суд" надійшов відзив на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якому він просить відмовити у задоволенні заяви та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до мінімально розумної суми, у якому він посилається на те, що сума витрат, що заявлена представником відповідача значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, є неспівмірною із складністю цивільної справи, не є доведеною, що була фактичною та неминучою.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Волинець Т.В. в судове засідання не з`явились, представник відповідача подала через систему "Електронний суд" клопотання про розгляд заяви за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Крім того, представник відповідача - адвокат Волинець Т.В. через систему "Електронний суд" подала письмові заперечення на клопотання про зменшення судових витрат, у яких вказує на те, що позивач посилається на постанову КМ України №590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Однак, вказана постанова прийнята відповідно до статей 138, 140 ЦПК України, статей 135, 138 КАС України, статті 128 ГПК, про що зазначено в преамбулі. Стаття 138 ЦПК України регулює порядок визначення витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, ст.140 ЦПК України - витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Відповідачем не заявлялися до стягнення такі види судових витрат, отже доводи Позивача в цій частині безпідставні. Надані докази на підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу містять детальний перелік наданої допомоги, кількість витраченого часу та інші відомості, що дозволяють ідентифікувати таку допомогу та перевірити її реальність.

Дослідивши матеріали цивільної справи №196/1103/21 та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

03 лютого 2025 року, тобто після ухвалення рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня2025 року, через систему "Електронний суд" надійшла заява представника відповідача - адвоката Волинець Т.В.про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 26 500,00 грн.

На підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, адвокат Волинець Т.В. до заяви додала копію договору про надання правничої допомоги №01/07-21 від 01.07.2021 р., Додаток №3 до договору про надання правничої допомоги №01/07-21 від 01.07.2021 р. та Акт №7 від 31.01.2025 р. приймання-передачі правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №01/07-21 від 01.07.2021 р. на суму 26 500.00 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-3 ст.246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 753/7130/20.

До закінчення судового розгляду відповідачем та його представником не було надано доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, відповідно у такому випадку при ухваленні судового рішення у справі були відсутні підстави для розподілу таких витрат згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Також відповідачем та його представником не подано відповідної заяви у строки та порядку передбаченому ч. 8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України.

У даному випадку представник відповідача у відзиві також не зазначила орієнтовний розрахунок суми витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи (Т.1 а.с. 114-119).

Зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат передбачено положеннями ч.1 ст. 134 ЦПК України.

Докази, на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Положеннями ЦПК України передбачено подання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповіднузаяву (ч. 8 ст.141, ч.1 ст.246 ЦПК України). Таких заяв відповідач та його представник суду не подавали.

Представник відповідача адвокат Волинець Т.В. подала до суду клопотання про розгляд справи 28 січня2025 року за її відсутності, просить відмовити у задоволенні позову (Т.2 а.с.199). У поданому клопотанні представник відповідача також не заявляла про стягнення витрат на правову допомогу і, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані протягом строку, визначеного ст.ст.141, 246 ЦПК України.

Заява про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано суду 03 лютого 2025 року.

Отже, враховуючи, що відповідачем не було надано до закінчення судового розгляду справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також не було заявлено, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані протягом строку, визначеного ст.ст.141, 246 ЦПК України, то у даному випадку відсутні, передбачені законом підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Волинець Тетяни Вікторівни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 246, 258, 259, 260, 261, 270, 353, 354ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У прийнятті додаткового рішення за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Волинець Тетяни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №196/1103/21 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.П. Бабічева