Номер провадження: 22-ц/813/975/25
Справа № 511/220/21
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Бобровської І.В. 20 грудня 2023 року у м. Роздільна Одеської області, -

встановила:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із вищевказаним позовом, який було уточнено, в якому позивач просила зобов`язати відповідача ОСОБА_1 , за власні кошти, усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,0626 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно побудованого ним на вказаній земельній ділянці фундаменту під огорожу та звільнення самочинно зайнятої ним частини земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом:

- зміщення фактичної спірної межі між земельними ділянками з кадастровим номером: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0071, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань від 0,37 метрів до 0,97 метрів у бік земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зміщення фасадної фактичної спірної межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071 ( ділянка 5а), вглиб земельної ділянки на відстань від 0,16 метрів до 1,37 метрів;

- зміщення частково лівої фактичної межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071 ( ділянка 5а), вглиб земельної ділянки на відстань від 0,29 метрів;

- зміщення частково задньої фактичної межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071 ( ділянка 5а), вглиб земельної ділянки на відстань від 0,29 метрів до 0,34 метрів;

- згідно детального варіанту відновлення меж досліджуваних земельних ділянок, зазначених графічно у додатку №4 «Схема з вказанням фактичних та затверджених меж земельних ділянок АДРЕСА_2 та відстаней для можливості відновлення меж» (Згідно висновку експертів №21-2567/2578 від 24.03.2022 року).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 08.05.2018 року позивач придбала у ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 0:02:002:0161, площею 0,0626 га. Суміжний приватний власник земельної ділянки ОСОБА_1 здійснює перешкоди у користуванні належної ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки. У 2020 року самовільно, в межах опису її земельної ділянки, відповідач захопив частину належної позивачу земельної ділянки та побудував там фундамент під огорожу, чим порушив права ОСОБА_2 .

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.12.2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Зобов`язано відповідача ОСОБА_1 за власні кошти усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,0626 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно побудованого ним на вказаній земельній ділянці фундаменту під огорожу та звільнення самочинно зайнятої ним частини земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зміщення фактичної спірної межі між земельними ділянками з кадастровим номером: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0071, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань від 0,37 метрів до 0,97 метрів у бік земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно детального варіанту відновлення меж земельних ділянок, зазначених у додатку №4 «Схема з вказанням фактичних та затверджених меж земельних ділянок АДРЕСА_2 та відстаней для можливості відновлення меж» до висновку експертів ОНДІСЕ судової земельно-технічної експертизи №21-2567/2578 від 24.03.2022 року, який є невід`ємною частиною рішення суду.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, при вирішенні цього спору, мав врахувати не лише право власності позивача на земельну ділянку, але і право власності апелянта на домоволодіння, яке виникло ще з 1987 року, та врахувати, що зовнішні межі домоволодіння, належного ОСОБА_1 , не змінювались, а тому останній не міг порушити право власності позивача на її земельну ділянку.

Сторони про розгляд справи на 11.02.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явилися ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:002:0161, площею 0,0626 га, яка перебувала в користуванні продавця.

На земельній ділянці знаходиться один житловий будинок А, та господарчі споруди літня кухня В, підвал Є, цистерна І.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 17.08.2009 року на земельній ділянці АДРЕСА_1 розташований, крім вказаних споруд, також сарай Д та вбиральня Г.

Рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області від 05.06.2018 року №1436-УІІ затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ), кадастровий номер: :02:002:0161 за адресою: АДРЕСА_1 та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність вказану земельну ділянку площею 0,0626 га.

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:002:0161 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0626 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.06.2018 року (номер запису 26874707).

Згідно архівного витягу №333 від 29.09.2009 року, рішенням Роздільнянської міської ради від 11.11.1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 590 кв.м по АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 .

Рішенням Роздільнянської міської ради Одеської області від 11.03.2010 року №1110-V було уточнено рішення Роздільнянської міської ради від 11.11.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок» відносно передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 в частині цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та площі 0,0546 га. Погоджено виготовлену Одеською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . Передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0546 га (землі житлової та громадської забудови) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

29.04.2014 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0546га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 0:02:002:0071, та його право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.04.2014 року (номер запису 5517029).

Вищезазначені земельні ділянки межують між собою, а отже, позивач та відповідач є суміжними землевласниками.

Актом від 23.12.2020 року обстеження комісії Роздільнянської міської ради земельної ділянки по АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_2 , у присутності сторін по справі з приводу проведення ОСОБА_1 будівництва на межі встановлено, що межа між земельними ділянками № НОМЕР_1 та АДРЕСА_3 частково закріплена старим парканом, на іншій частині межі власником земельної ділянки № НОМЕР_2 розпочато будівництво нового паркану. Фактична ширина земельної ділянки по АДРЕСА_1 з фасадної сторони відповідає розміру за документами 13,16 м. Рекомендовано власникам спірних земельних ділянок перевірити та привести координати ділянок у відповідність до фактичного використання.

Згідно договору купівлі-продажу від 21.06.1999 року житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , останній придбав у власність житловий будинок А з господарчими спорудами Сарай Б, В, забор №1, мощіння І, розташований на земельній ділянці площею 679 кв.м.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_2 суду пояснила, що вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 . По АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_3 , у якого був конфлікт з сусідом з будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_1 із-за межі. ОСОБА_1 самовільно здвинув межу між земельними ділянками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 та побудував арку на земельні ділянці, яка зараз належить їй. Крім того, він самовільно розібрав сарай, який належав ОСОБА_3 та знаходився на межі земельних ділянок, поки вона оформлювала правовстановлюючі документи, та на території земельної ділянки № НОМЕР_1 , яку вона приватизувала, побудував ще вигрібну яму. Межа зараз не має прямої лінії, а має форму дуги випуклою стороною на її земельній ділянці. Вона просила ОСОБА_1 відновити межу та зробити її у виді прямої лінії, але той категорично відмовився. На місці розібраного ним сараю ОСОБА_1 без будь-яких дозволів та її згоди як суміжного землевласника побудував фундамент під паркан, який знаходиться на її земельній ділянці. Коли вона придбала будинок у ОСОБА_3 , той вже мав конфлікт з ОСОБА_1 , так як ОСОБА_1 побудував арку, яка впиралась в сарай ОСОБА_3 , а потім вже була частина забетонованого паркану, який ОСОБА_1 незаконно побудував. ОСОБА_3 не хотів цим займатись, продав їй будинок та сказав розбиратись з межею самій.

Допитаний в судовому зсіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_1 суду пояснив, що дійсно наприкінці 2020 року зніс частину старого паркану, який зовсім покосився і його собака забігав на територію позивачки та вимурував невеликий мур, на який планував поставити металевий паркан. Межових знаків не порушував, територію сусідньої земельної ділянки не захоплював, перешкод ОСОБА_2 в користуванні її земельною ділянкою не створював, раніше конфліктів з колишніми сусідами з приводу меж не мав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 чоловік позивачки суду пояснив, що поки оформлювали з дружиною документи на придбання будинку з господарчими спорудами , в тому числі й сараю, який по документах належав продавцю, ОСОБА_1 зламав сарай, збудував камінний фундамент і паркан замість сараю і ржавої сітки рабиці, яка проходила через всю ділянку по межі городу до сараю. Сарай стояв на межі і знаходився на території ОСОБА_3 . Під час отримання кадастрового номеру земельної ділянки, без якого вони не могли оформити на себе будинок, до них приходили землевпорядники, переміряли ділянку та встановлювали межові знаки по всіх кутках ділянки, сарай був на їх території. А поки оформлювались документи на будинок, ОСОБА_1 з сином зваляли сарай і змінили межу. Їм ОСОБА_1 не погодив межу під час приватизації, побоявся ставити підпис .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надав показання, що мав конфлікт з ОСОБА_1 . Його батько ОСОБА_3 придбав житловий будинок з сараєм, вхід в якій був на території батькової ділянки, а сам сарай нібито стояв на території ОСОБА_1 . Тобто і сарай, і кусок городу забрав собі ОСОБА_1 . Він хотів побудувати собі житловий будинок на земельній ділянці батька та провів заміри ділянки і виявив, що землі по документах не вистачає. Вони з батьком посварились з ОСОБА_1 із-за цього і батько вирішив будинок продати. Сарай по документах на будинок належав батькові ОСОБА_3 . Крім того, коли батько придбав житловий будинок, межа вже не була прямою, а був апендицит який-то, сарай стояв вже у ОСОБА_1 , а вікна виходили на батькову землю. Виноградна арка знаходилась на території ОСОБА_1 і була відгороджена від батька ще сіткою. Сітка була стара, без фундаменту, а далі йшов сарай і туалет. Якщо дивитись з боку огороду по паркану, то сарай був на території батька, якщо дивитись з фасаду, то сарай був на території ОСОБА_1 . Нового паркану на межі земельних ділянок не було, коли продавали будинок, він був побудований нещодавно і саме відповідач змінив межі земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_7 , дружина відповідача, суду повідомила, що вони проживали сім`єю в недобудованому будинку з 1984 року, зацементували подвір`я, поставили арку під виноград. Більше її ніхто не чіпляв, з сусідами спору не було до ОСОБА_2 . Один з сусідів навіть прибудував сарай до їхнього гаражу. Межа між суміжними земельними ділянками проходила по металевому паркану до сараю, потім сарай, потім труби, на яких натягнута сітка. Потім, вони з чоловіком хотіли поставити металевий паркан на рівні сараю, залили опалубку під паркан, оскільки сусіди до цього поставили сітку, яку весь час хитало. Вони знесли сарай у 2018 році, поставили сітку, щоб собака не бігав, 2 роки там була сітка, потім з чоловіком у 2020 році зробили опалубку. Сарай побудували сусіди впритул до їх гаражу, і він виявився на їх території більшою частиною. Коли будинок АДРЕСА_3 придбав ОСОБА_3 , сарай вже був, але він був не оформлений. По документах у ОСОБА_3 сараю не було. Сарай у ОСОБА_3 був один, іншого не було. Вони вирішили знести сарай. ОСОБА_2 надала дозвіл їм знести той сарай і віддати їй як новому власнику будинку будматеріали. Пояснила, що з моменту виділення їм земельної ділянки за 40 років межа не змінювалась, скільки землі їм дали, стільки і використовують.

Свідок ОСОБА_8 , дочка відповідача, надала показання, що проживала в будинку батьків з народження, паркан батько побудував ще у 80-х роках, між гаражем та парканом ще була доріжка. До гаражу добудувала сарай жінка, у якої ОСОБА_3 придбав будинок, і виявилося, що більша частина сараю опинилась на їх території, а вхід у сарай на стороні позивача. За сараєм в бік городу стояли металеві труби та натягнута сітка-рабиця. Ці труби з`явились не менше ніж 10 років тому. У дворі все своє життя вона пам`ятає металевий паркан з фундаментом, а там де закінчується двір, через город йшла сітка-рабиця. Між двором та городом стояв сарай. Металевий паркан у дворі стоїть вже 37 років, коли приймався будинок в експлуатацію у 1987 році, по документах цей паркан вже був. На тому місці, де раніше був сарай, батько побудував фундамент під паркан, та натягнув сітку, арка також стоїть дуже давно.

Свідки ОСОБА_9 зазначила, що паркан у дворі із сітки на металевих кутках на межі був весь час, як ОСОБА_1 побудував будинок, двір зацементований, далі двору вона не ходила, сараю не бачила.

Свідок ОСОБА_10 рідна сестра відповідача, зазначила, що у дворі на межі стояли металеві стовпчики до гаражу, до якого був прибудований сарай сусідами з дозволу ОСОБА_1 . ОСОБА_11 зваляли і виник спір за цю землю під сараєм. ОСОБА_1 користується весь час тією ділянкою, яку йому виділили з самого початку. Він побудував будинок, забетонував двір у 80-х роках. Межа йшла по паркану металевому сітка в металевих рамках, приварена до металевих стовбців, до сараю. А коли сарай зваляли, відповідач поставив там металевий стовпчик, бордюр залив бутом та цементом, щоб собака не бігав до сусідів, і одразу ж вини конфлікт. Сарай зваляв відповідач з сином у присутності ОСОБА_2 . Будматеріал від сараю відповідач поклав ОСОБА_2 у двір. Зі слів брата ОСОБА_2 дозволила зваляти сарай. Колишній господар будинку ОСОБА_3 там не проживав, а заселив туди свого брата, а коли той помер, продав будинок, його син ОСОБА_6 також там не жив, а тільки після смерті дядьки порубав дерева на дрова. Пояснила, що прямих меж в них немає, всі городи йдуть на косяк. Арка у дворі стоїть з 1980 року і йшла до гаражу, ніхто її не доварював.

Висновком №21-2567/2578 від 24.03.2022 року проведеної у справі судової земельно-технічної експертизи встановлено наступне:

1. Фактична площа земельної ділянки кадастровий номер: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складає 0,0605 га. (по документах 0,0626 га).

2. Фактична площа земельної ділянки кадастровий номер: :02:002:0071, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складає 0,0589 га (по документах 0,0546 га).

3. Фактичне розташування фундаменту огорожі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в межах опису меж земельної ділянки кадастровий номер: :02:002:0161, від «Б» до «В» не відповідає документам земельної ділянки кадастровий номер 0:02:002:0161, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є позивач ОСОБА_2 .

4. Фактичне розташування фундаменту огорожі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в межах опису меж земельної ділянки кадастровий номер: :02:002:0161, від «Б» до «В» не відповідає документам земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0071, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 .

5. Накладання фактичних меж земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0071 ( у т.ч. фундаменту огороді) по АДРЕСА_3 на межі земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0161 по АДРЕСА_1 , складає 23,8 кв.м. Фактичне порушення спільної межі між земельними ділянки з кадастровими номерами :02:002:0071, :02:002:0161 відбулось у результаті зміщення суміжної межі (паркану) на відстань від 0,37 м. до 0,97 м. у бік земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0161, що в розташована в АДРЕСА_1 .

6. Для відновлення меж земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та зміни конфігурації земельних ділянок із збереженням площ земельних ділянок, пропонується виконати комплекс топографо геодезичних робіт з відновлення меж відповідно до даних правовстановлюючих документів з залученням відповідних сертифікованих фахівців, у т.ч. відновити межі вище зазначених земельних ділянок, шляхом заміщення фактичних меж на зазначені у висновку відстані:

- змістити фактичну спірну межу між земельними ділянками з кадастровим номером: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0071, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань від 0,37 метрів до 0,97 метрів у бік земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- змістити фасадну фактичну межу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071 (ділянка 5а), вглиб земельної ділянки на відстань від 0,16 метрів до 1,37 метрів;

- змістити частково ліву фактичну межу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071 (ділянка 5а), вглиб земельної ділянки на відстань від 0,29 метрів;

- змістити частково задню фактичну межу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071 (ділянка 5а), вглиб земельної ділянки на відстань від 0,29 метрів до 0,34 метрів;

- змістити частково фасадну фактичну межу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0161 (ділянка 7), вглиб земельної ділянки на відстань від 0,16 метрів;

- змістити частково задню фактичну межу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0161 (ділянка 7), вглиб земельної ділянки на відстань від 0,28 метрів; згідно детального варіанту відновлення меж досліджуваних земельних ділянок, зазначених графічно у додатку №4 «Схема з вказанням фактичних та затверджених меж земельних ділянок №№ НОМЕР_2 , 7 по вул. Нахімова в м. Роздільна Одеської області та відстаней для можливості відновлення меж».

Крім того, 30.11.2023 року на адресу суду першої інстанції надійшли письмові роз`яснення до висновку експертів № 21-2567/2578 від 24.03.2022 року, з яких вбачається, що в ході досліджень, проведених на етапі складання висновку, експертами було проведено дослідження топографо-геодезичних даних по просторовому місцю розташування земельних ділянок у т.ч. земельної ділянки з кадастровим номером: 0:02:002:0071 у відповідності до даних, які містяться у ДЗК. Також, на польовому етапі досліджень було проведено топографо-геодезичне знімання та отримано дані щодо площі, конфігурації та просторового місце розташування фактичних меж досліджуваних земельних ділянок, у т.ч. ділянки з кадастровим номером: 0:02:002:0071. На основі отриманих цифрових моделей було побудовано суміщену схему спірних земельних ділянок (Додаток В до висновку). За результатами проведених поєднань встановлено, що фактична загальна площа земельної ділянки з кадастровим номером: 0:02:002:0071 не відповідає площі за правовстановлюючими документами та даними, внесеними до АС ДЗК. Конфігурація та розміри зовнішніх меж земельної ділянки також не відповідають даним ДЗК.

Стосовно відповідності меж ділянки за правовстановлюючими документами, документам первинного відведення та альтернативних варіантів усунення накладань, експерти роз`яснили, що надання висновків із цих питань можливе після проведення додаткових досліджень у т.ч. із визначення причини виникнення накладання, якою зокрема може бути як помилка при розроблені документації із землеустрою на етапі топографо-геодезичних робіт, так і помилка при внесені даних про земельну ділянку до АС ДЗК, або фізичне перенесення огорож в якісь із проміжків часу. Але вказані питання не відносяться до предмету доказування по даній цивільній справі, сторонами таки вимоги не заявлялись.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що надані відповідачем та свідками пояснення та додаткові матеріали не спростовують висновків експертизи щодо зміщення в бік межі земельної ділянки АДРЕСА_2 , а самовільно побудований відповідачем фундамент паркану знаходиться на земельній ділянці позивачки.

Таким чином, висновок судової будівельно-технічної експертизи №21-2567/2578 від 24.03.2022 року є належним та допустимим доказом, оскільки даний висновок узгоджується із матеріалами справи та відповідачем не надано доказів на його спростування.

Вказані обставини у повному обсязі спростовують доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що він лише відновлював на тому самому місці, де був сарай, паркан, який розділює земельні ділянки, на яких розташовані будинки сторін.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що власник будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_1 самовільно побудував фундамент огорожі, і фактичне порушення спільної межі між земельними ділянки з кадастровими номерами :02:002:0071, :02:002:0161 відбулось у результаті зміщення суміжної межі (паркану) на відстань від 0,37 м. до 0,97 м. у бік земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0161, що розташована в АДРЕСА_1 , тобто позивачу чиняться перешкоди відповідачем у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України та ст. 155 ЗК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і впорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, як в цілому, так і кожному окремо, дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на досліджених судом доказах, зокрема - висновку судової земельно-технічної експертизи, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що позовна заява ОСОБА_2 підлягала частковому задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме в частині: зобов`язання відповідача ОСОБА_1 за власні кошти усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,0626 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:002:0161, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно побудованого ним на вказаній земельній ділянці фундаменту під огорожу та звільнення самочинно зайнятої ним частини земельної ділянки шляхом зміщення фактичної спірної межі між земельними ділянками з кадастровим номером: :02:002:0161 та :02:002:0071, на відстань від 0,37 метрів до 0,97 метрів у бік земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071, згідно детального варіанту відновлення меж земельних ділянок, зазначених у додатку №4 до висновку експертів.

Щодо зміщення інших меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0071, які не межують з земельною ділянкою позивачки, то суд дійшов вірного висновку, що в цій частині позову слід відмовити, оскільки вказане не стосується інтересів позивачки ОСОБА_2 та не порушує її прав.

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, при вирішенні цього спору, мав врахувати не лише право власності позивача на земельну ділянку, але і право власності апелянта на домоволодіння, яке виникло ще з 1987 року, та врахувати, що зовнішні межі домоволодіння, належного ОСОБА_1 , не змінювались, а тому останній не міг порушити право власності позивача на її земельну ділянку.

Колегія суддів зазначає, що вказані доводи у повному обсязі спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи №21-2567/2578 від 24.03.2022 року, у якому, як зазначалось вище, встановлено, що ОСОБА_1 самовільно побудував фундамент огорожі, чим допустив фактичне порушення спільної межі між земельними ділянки з кадастровими номерами :02:002:0071, :02:002:0161 внаслідок зміщення суміжної межі (паркану) на відстань від 0,37 м. до 0,97 м. у бік земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0161, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить позивачці.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про те, що ним не чиняться перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою, є необгрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.12.2023 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 18 лютого 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе