КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/8618/24 Головуючий в суді І інстанції Комаревцева Л.В.
Провадження № 22-з/824/343/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження заяву адвоката Коротя Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Вселено ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,0 кв.м., інші приміщення залишено в загальному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, витрати по сплаті судового збору на суму 1211,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 жовтня 2024 року змінено в частині визначення порядку користування квартирою. Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 житлову кімнату площею 11,3 кв.м., інші приміщення загального користування кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор залишено в загальному користуванні. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

10 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Коротя Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Заява обгрунтована тим, що позивач в суді апеляційної інстанції поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Однак судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, тому існує необхідність в їх стягненні додатковим судовим рішенням.

Понесення витрат у вказаному розмірі підтверджується витягом з договору, в якому вказаний гонорар був передбачений, квитанціями про отримання коштів адвокатом, які підтверджують сплату гонорару, актом здачі прийняття, який підтверджує завершення документального оформлення отримання гонорару за договором.

Просив суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Також просив розглядати дану заяву у відсутності заявника та його представника.

Дослідивши матеріали справи, зокрема заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу представником позивача в порядку ч.1 ст.134 ЦПК України та ч.8 ст.141 ЦПК України було зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом справи у апеляційному суді (а.с. 62-72 том 2)

В подальшому, після ухвалення постанови апеляційного суду, 10 лютого 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коротя Р.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді та їх відшкодування було надано: витяг з договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.11.2024 року, укладений між адвокатом Коротя Р.О. та ОСОБА_1 (а.с. 105 том 2), акт приймання-передачі від 10.02.2025 року (а.с. 106 том 2), квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 10.02.2025 року, з якого вбачається, що адвокат Коротя Р.О. прийняв від ОСОБА_1 суму у розмірі 20 000 грн (а.с. 106 зв. том 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст.270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21 дійшов наступного правового висновку:

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

З аналізу положень норм процесуального законодавства вбачається, що норма ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлює загальне правило можливості подання доказів з приводу судових витрат або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Натомість положення ч. 1 ст. 246 ЦПК України є спеціальною нормою по відношенню до вищевказаною, та встановлюють не тільки можливість подання таких доказів, але й процедуру та вимоги до такої процесуальної дії, зокрема обов`язок доведення наявності поважних причин, які унеможливили стороні подання таких доказів до закінчення судових дебатів.

З урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду та наведених процесуальних норм, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк, сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати такі докази до закінчення розгляду справи.

В своїй заяві представника позивача взагалі не обґрунтувало наявності поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у задоволені заяви.

При цьому, не вбачає таких поважних причин і суд, оскільки жодних обставин, які б завадили стороні вчасно подати докази понесення судових витрат матеріали справи не містять.

В свою чергу вищевказане надає підстави апеляційному суду для відмови в задоволені заяви про стягнення таких витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 367 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Коротя Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено «18» лютого 2025 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
Судді Є.В. Болотов В.І. Олійник