Номер провадження: 22-з/813/102/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
17.02.2025 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О.
суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вищевказаним позовом до ТОВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 12956,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між здійсненими витратами на відновлювальний ремонт автомобіля та належним страховим відшкодуванням у розмірі 24589,10 грн.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 342,37 грн. та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, у розмірі 897 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 650,02 грн. та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, у розмірі 1703 грн.

Додатковим рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3450 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6550 грн.

Вказані судові рішення були оскаржені у апеляційному порядку представником ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Постановою Одеського апеляційного суду від 20.01.2025 року апеляційні скарги ТДВ СК «Альфа-Гарант» були залишені без задоволення.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року та додаткове рішення Кодимського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року - залишені без змін.

22.01.2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Румянцева О.Г. до Одеського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання правничої допомоги, у якій заявник просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У даному випадку, у відзиві на апеляційну скаргу, подану представником Снігоцького М.А. 01.03.2024 року, останній просив, у випадку залишення апеляційної скарги ТДВ СК «Альфа-Гарант» без задоволення, стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постановами Одеського апеляційного суду від 20.01.2025 року апеляційні скарги ТДВ СК «Альфа-Гарант» на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції були залишені без задоволення, повний текст судових рішень складено 20.01.2025 року.

Таким чином, подання представником ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового судового рішення 22.01.2025 року відповідає п`ятиденному строку, встановленому положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У запереченні на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» посилався на те, що спір у справі є нескладним, не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, судова практика у справах даної категорії є сталою, а адвокат ніяк не міг витратити 2 години роботи на написання відзиву на апеляційну скаргу, яка складається з кількох аркушів. На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

У постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що з аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Верховного Суду від 18.02.2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21), а також у постанові Верховного Суду від 24.12.2024 року у справі № 604/424/23 (провадження № 61-4214св24) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатським об`єднанням «Г.М. Партнерс» та ОСОБА_1 був укладений договір №113/21 від 16.11.2021 року про надання правничої допомоги.

З кінцевого розрахунку витрат часу « ОСОБА_3 » на надання правничої допомоги Снігоцькому М.А. в суді апеляційної інстанції вбачається, що адвокатом було здійснено підготовку та подання до Одеського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу ТДВ СК «Альфа-Гарант», що зайняло 2 години, та у грошовому виразі становить 6000 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді апеляційної інстанції.

Однак, колегією суддів приймається до уваги, що дана справа розглядалась судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, спірні правовідносини відносяться до незначного обсягу складності, судова практика з даного приводу є усталеною та незмінною.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, незначну складність справи, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 270, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Заяву представника Снігоцького Михайла Андрійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

В решті заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе