Справа №601/2499/24
Провадження № 2/601/34/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого Мочальської В.М.,

за участю секретаря Домінської І.В.,

представника позивачки адвоката Зембри Є.Й.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Процька І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат Зембра Є.Й., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно 10 000 (десять тисяч) євро боргу за договором позики від 01.11.2021. В обґрунтування позову представник позивачки зазначає, що 01 листопада 2021 року між ОСОБА_3 та відповідачами було укладено договір позики грошових коштів в сумі 10 000 (десять тисяч) євро, що еквівалентно на день звернення з позовом 447 676 (чотириста сорок сім тисяч шістсот сімдесят шість) гривень. За умовами укладеного договору остаточний розрахунок мав бути здійснений не пізніше першого листопада 2022 року, або на першу вимогу після вказаного річного терміну. З 2023 року позивачка в телефонному режимі та через соціальні мережі зверталася до ОСОБА_1 з вимогою повернути борг, однак останній ігнорував її вимоги. Оскільки ОСОБА_1 не може повернути позичені гроші, його син відповідач ОСОБА_2 є правонаступником, а тому на думку позивачки виникає солідарний обов`язок на повернення коштів відповідачами по справі. Крім того, просить стягнути з відповідачів 4477 (чотири тисячі чотириста сімдесят сім) гривень судового збору за подання позову, 605 гривень 60 копійок судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 7000 (сім тисяч) гривень витрат за надання правової допомоги.

Рух цивільної справи в суді першої інстанції.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2024 року повернуто заяву представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Зембри Є.Й. про забезпечення позову.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 серпня 2024 року відкрито провадження в справі та установлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою справу було призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

24.12.2024 від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Процька І.Я. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

08.01.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Процька І.Я. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 січня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Процька І.Я. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції задоволено.

15.01.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Процька І.Я. надійшли письмові пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України.

Аргументи учасників справи.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Зембра Є.Й. підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав. У судовому засіданні позов визнав повністю та вказав, що гроші позичав тільки він, а син ОСОБА_4 був присутній коли писав він розписку.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Процько І.Я. позов не визнав з підстав, зазначених у письмових пояснення на позов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

01.11.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, за яким останній отримав в борг кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) євро. На підтвердження отримання коштів ОСОБА_1 01.11.2021 склав розписку в простій письмовій формі.

У розписці сторони погодили, що в разі неспроможності та будь-яких непередбачених обставинах борг повинен оплатити правонаступник син ОСОБА_2

28.05.2024 позивачка надіслала відповідачам письмову вимогу про повернення грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вказаний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16 (провадження № 14-360цс19).

Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У судовому засіданні установлено, що 01 листопада 2021 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики згідно якого ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_3 10 000 євро, що підтверджено розпискою від 01 листопада 2021 року.

Позивачка передала відповідачу ОСОБА_1 позику грошову суму у розмірі 10000 євро, а останній зобов`язався повернути вказану суму боргу на вимогу позивачки. Боржник зобов`язання не виконав, що визнається відповідачем ОСОБА_1 .

Стаття 545 ЦК України містить положення про підтвердження виконання зобов`язання, яке має бути здійснене шляхом видачі кредитором боржникові на вимогу останнього розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Так, згідно із статтею 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

У постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18), від 07 серпня 2019 року у справі № 753/22661/14 (провадження № 61-10263св19), від 11 червня 2020 року у справі № 753/20532/14-ц (провадження № 61-46033св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 233/4822/18 (провадження № 61-20667св19), від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 266/5745/18 (провадження № 61-7017св21), від 29 вересня 2021 року у справі № 640/9165/19 (провадження № 61-14705св20), від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18 (провадження № 61-12851св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 570/5689/16 (провадження № 61-258св21) викладено такі правові висновки щодо застосування статті 545 ЦК України: у частині другій статті 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: (а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; (б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; (в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; (г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у статті 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку».

Згідно з положенням статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини третьої статті 12 і статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що оригінал розписки від 01 листопада 2021 року знаходиться у позивачки, що з урахуванням положень статті 545 ЦК України свідчить про те, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З врахуванням вищезазначеного з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивачки суму боргу за договором позики від 01.11.2021 в розмірі 10 000 (десять тисяч) євро, що еквівалентно 434 737 (чотириста тридцять чотири тисячі сімсот тридцять сім) гривень на день винесення рішення, оскільки 100 євро станом на 20 лютого 2025 року згідно офіційного курсу НБУ становить 4 347,37 грн.

Щодо вимог позивачки до ОСОБА_2 то суд вважає, що дані вимоги є безпідставними з огляду на наступне.

Як на підставу для задоволення позовних вимог представник позивачки посилається на розписку від 01.11.2021, яка містить запис, зроблений ОСОБА_1 про те, що у разі його неспроможності по будь яких непередбачуваних обставинах оплатити даний борг, правонаступником є його син ОСОБА_2 .

Правовий механізм заміни боржника визначено ст. 520 ЦК України відповідно до якої боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 521 ЦК України форма правочину щодо зміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо зміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Позивачкою не надано жодного доказу про зміну боржника ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , доказів про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 як солідарного боржника, доказів про укладення договору поруки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

12.08.2024 між ОСОБА_3 та адвокатом Земброю Є.Й. укладено договір про надання правової допомоги №б/н від 15.05.2024.

Згідно рахунку-фактури наданих послуг (додаток 3) від 12.08.2024 вартість послуг становить 7000 грн.

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У рахунок включено послугу по складанню заяви про забезпечення позову, вартість якої 1200 гривень. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2024 року повернуто заяву представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Зембри Є.Й. про забезпечення позову, а тому суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5800 грн.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4477 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 61 від 09.08.2024.

Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, ціна позову на день винесення рішення становить 434 737 (чотириста тридцять чотири тисячі сімсот тридцять сім) гривень, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого судового збору, тобто 4347 гривень. Судовий збір у розмірі 130 грн. підлягає поверненню позивачці як зайво сплачений.

Судовий збір за подання заяви про забезпечення судового в розмірі 605 гривень 60 копійок до стягнення не підлягає, оскільки заява про забезпечення позову була повернута позивачці разом з квитанцією про сплату судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 83, 141, 259, 263-265, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 01.11.2021 в розмірі 10 000 (десять тисяч) євро, що еквівалентно 434 737 (чотириста тридцять чотири тисячі сімсот тридцять сім) гривень, 4347 гривень судового збору та 5800 гривень процесуальних витрат за надання правової допомоги.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Зембра Євген Йосипович, місце знаходження вул. Шевченка, 75 «б» м. Кременець, 47003.

Відповідач: ОСОБА_1 , 1959 року народження, місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , 1959 року народження, місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 20.02.2025.

Головуючий