Справа № 717/197/25
Номер провадження2/717/102/25
19.02.2025 селище Кельменці
23 січня 2025 року через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява, подана представницею АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» (далі АТ «УКРСИББАНК») адвокаткою Останковою В. О., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій вона просить:
- стягнути на користь АТ «УКРСИББАНК» солідарно з ОСОБА_1 та та ОСОБА_2 3 % річних у сумі 2 321 (дві тисячі триста двадцять один) долар США 86 центиів за період прострочення з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року
- стягнути з відповідачів на користь АТ «УКРСИББАНК» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, а саме з кожного відповідача по 1 514,00 грн та фактично понесені судові витрати.
Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 4 лютого 2025 року.
29 січня 2025 року представниця позивача Гладиш Я. М. подала клопотання про слухання справи без участі представника позивача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 99-1 "Правил надання послуг поштового зв`язку", затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. N 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.
4 лютого 2025 року сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату і час судового засідання. Відтак розгляд справи було відкладено на 19 лютого 2025 року.
19 лютого 2025 року сторони повторно в судове засідання не з`явилися. 19 лютого 2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про проведення судового засідання без участі їх представника, а також щодо не заперечення ухвалення заочного рішення.
Частиною 3ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причину неявки не повідомили, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом направлення судової повістки на їх адресу, з заявами до суду не зверталися, причини неявки не повідомили. Виклик відповідача також було здійснено оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду веб-порталу "Судова влада України".
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням того, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, не з`явилися у судове засідання, не подали відзив на позов, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Д ослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно до п.1.3 договору поруки, поручитель несе перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків.
Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 6 липня 2015 року позов АТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнено на його користь з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01 грудня 2006 року в розмірі 15 790,33 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 липня 2015 року складало 331 885 (триста тридцять одну тисячу вісімсот вісімдесят пять) гривень 07 копійок та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 560 (дві тисячі пятсот шістдесят) гривень 65 копійок.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

За змістом статті 625 ЦК України грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, провадження N 12-14гс18 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобовязань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобовязання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах N 703/2718/16-ц, провадження N 14-241 цс 19та N 646/14523/15-ц, провадження N 14-591 цс 18. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 року у справі N 535/757/17, провадження N 61-30148 св 18, зробив аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), від 04.07.2018 у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 31.10.2018 у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від04.06.2019 у справі N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18).

Згідно наданих позивачем розрахунків, розмір 3 % річних становить 2 321 (дві тисячі триста двадцять один) долар США 83 центи.

Розрахунок за ст. 625 ЦК України здійснений позивачем за період з 2 квітня 2017 року по .23 лютого 2022 року.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18).

Обставин, визначених ст. 622 ЦК України, за яких відповідачі як боржники звільняються від обов`язку виконати зобов`язання, не встановлено.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає аргументи позивача обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані і не заперечені відповідачем.

Для спростування доводів позову відповідачі наданим їм правом на подання відзиву не скористалися, жодних належних і допустимих доказів в спростування позовних вимог, визначених законом, суду не надали.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3 028,00 грн гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 599 625, 626 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» 3 % річних в розмірі 2 321 (дві тисячі триста двадцять один) долар США 83 центи за період прострочення з 2 квітня 2017 року по .23 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 1 514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 1 514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2025 року

Учасники справи.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК»: ідентифікаційний код юридичної особи 09807750, місцезнаходження юридичної особи: вул. Андріївська, буд. 2, к. 12, м. Київ, 04070.

Відповідачі:

ОСОБА_1 : РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: с. Іванівці, Дністровський район, Чернівецька область, 60144.

Суддя: Кудиба З. І.