Справа № 577/49/25
Провадження № 2/577/287/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.,

за участю секретаря

судового засідання Цуканової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_1 просить, враховуючи її інтереси та інтереси неповнолітньої доньки, визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

На обгрунтування у заяві вказано, що спірне майно придбане у період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2019 року, а тому є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу. Титульним власником - є відповідач. За рішенням Конотопського міськрайонного суду від 15.03.2024 року шлюб між ними був розірваний, неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишена проживати з матір`ю, а з батька - стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця. З урахуванням проживання неповнолітньої доньки з матір`ю просить відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири, а за відповідачем 1/3.

Представник позивача за ордером адвокат Юсан І.О. подала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Вимоги підтримують.

Аналогічне звернення подав і представник відповідача адвокат Суслін Є.В. зазначивши, що вимоги визнають частково та пропонують поділити спірне майно порівну.

У поданому відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 звернув увагу, що регулярно сплачує аліменти на дитину, а специфічного лікування остання не потребує. Відтак підстав для відступу рівності часток не має.

Суд, дослідивши представлені докази, дійшов такого висновку.

Статтею 60 СК України (далі СК) встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За положеннями ч. 1 ст. 71 СК майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини.

Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ч. 3 ст. 12, частинах 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки спірна квартира придбана сторонами у період шлюбу (а.с. 5), а тому є спільною сумісною власністю подружжя, та враховуючи те, що позивач не надала належних доказів на підтвердження того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та ухилявся від участі в утриманні дітей, суд дійшов переконання про відсутність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя. При цьому слід зауважити, що лише факт проживання з позивачем неповнолітньої дитини, на яку відповідач регулярно і в достатньому розмірі сплачує аліменти (а.с. 25), з огляду на встановлені обставини та положення статті 70 СК України, сам по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного житла, позивачем не доведено.

З огляду на викладене спірне майно подружжя підлягає поділу в рівних частках, а відтак позов необхідно задовольнити частково, що є підставою для відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Керуючись: ст. ст. 15, 16, 372 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63, 65, 69-72 СК України, ст. ст. 5, 10, 81, 141, 280-283 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожним, по ? частині права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1592 грн. 85 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.

Суддя Кравченко В. О.