Дата документу 19.02.2025 Справа № 333/3899/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/3899/23 Головуючий у 1 інстанції Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/807/23/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фону України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, який обґрунтовував наступним.

З 18.07.2017 р. ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, з якої був звільнений 18.04.2023 у зв`язку з скороченням чисельності і штату працівників на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Пунктом 2 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-IX, який набирав чинності 1 січня 2023 року) встановлено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

У зв`язку з вказаним, наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області №89-к від 18.04.2023 р. за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області Сударикова Ігоря Юрійовича (копія додається) вирішено звільнити Позивача 18 квітня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників відділень управління відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою у вказаному наказі зазначено попередження про наступне звільнення від

17.01.2023. Так, в попередженні про наступне звільнення від 17.01.2023 зазначається про те, що згідно із наказами комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», комісії з реорганізації управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області скорочуються увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області та його відділень. Також у вказаному попередженні про звільнення зазначено наступне: «Таким чином, з 18.04.2023 р. посада, яку Ви обіймаєте, буде скорочена. Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України попереджаємо, що Ви будите звільнені із займаної посади 18.04.2023 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Оскільки скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та його відділень, інша робота в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області та його відділеннях Вам не пропонується. Згідно із нормами діючого законодавства України та роз`ясненнями Міністерства економіки України від 13.01.2023 №4706-05/1622-03 повідомляємо, що ні законодавством про працю, ні законодавством, що регулює порядок призначення на посади державної служби не передбачено можливості переведення працівника, який працює за трудовим договором, на посаду державної служби до органу, приєднання якого здійснюється внаслідок реорганізації».

В той же час, у зв`язку з припиненням Фонду соціального страхування України та відповідною зміною повноважень Пенсійного фонду України до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області введено (внесено, додано) нові посади, функціональні обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виконання обов`язків пов`язаних зі здійсненням профілактики та розслідування нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відповідь на адвокатський запит, здійснений в інтересах позивача, відповідно до якого, щодо відомостей штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до штату вказаної особи було введено, зокрема, наступні посади (з відповідними відділами):

- Відділ перевірки правильності розрахунку розміру страхових виплат у зв?язку із тимчасовою втратою непрацездатності - начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст;

- Відділ перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності - начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст;

- Відділ профілактики та розслідування нещасних випадків - начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст.

Відповідно до інформації про вакантні посади Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 06.12.2022 по 18.04.2023 та наказів про призначення осіб на посади, на частину з вказаних введених посад, функціональні обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування, було призначено (прийнято) працівників в період з 01.01.2023 по 18.04.2023. Натомість, частина з вказаних введених посад залишилися вакантними на момент звільнення Позивача, а саме станом на 18.04.2023, добір на які буде здійснено в майбутньому. Тобто, за наявності інших робочих місць, посад, штатних одиниць, тощо, що утворилися в процесі реорганізації Фонду соціального страхування України на підставі редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-IX, Позивачу як працівнику, який підпадав під скорочення чисельності та/ або штату працівників, у зв`язку із реорганізацією роботодавця, НЕ було запропоновано перевід на іншу вакантну посаду наявну у роботодавця.

Відтак, даним Позивач категорично стверджує, що наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області №89-к від 18.04.2023за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області Сударикова Ігоря Юрійовича «Про звільнення ОСОБА_3 » є незаконним та протиправними, а тому підлягає скасуванню.

Просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області №89-к від 18.04.2023 за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області Сударикова Ігоря Юрійовича, яким вирішено звільнити ОСОБА_1 18 квітня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. - поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області або на іншій рівнозначній посаді.

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме з 19.04.2023 по дату поновлення Позивача на посаді виходячи з розрахунку 2916,28 грн. середньоденної заробітної плати Позивача.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2024 року позовні вимоги залишено без задоволення у повному обсязі.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2024 року апеляційне провадження у цій справі зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи № 712/4776/23.

08 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Чернікова Д.Ю. про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 09.12.2024 Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у справі № 712/4776/23 винесено Постанову (яка опублікована була лише 03.01.2024), у якій суд дійшов таких висновків: «Спори за вимогами, які спрямовані на поновлення працівників Фонду, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на роботі в органах Пенсійного фонду та стосуються прийняття на публічну службу, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що на час звільнення таких працівників останні не перебували на державній службі та Пенсійний фонд України і його територіальні органи не здійснювали щодо них публічно-владних управлінських функцій» .

Посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, ч. 4 ст. 377 ЦПК України, просить закрити провадження у справі з урахування висновків Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 712/4776/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фону України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з усіма матеріалами передати для продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За приписами до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов подано до неналежного відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що пунктом 2 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону

України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-IX, який набирав чинності 1 січня 2023 року) встановлено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

На виконання вищевказаних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з відповідними змінами, Головою комісії з реорганізації Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України 16.01.2021 р. видано наказ про скорочення всього штату та всієї чисельності працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь зазначеної виконавчої дирекції в областях та в м. Києві, з 18.04.2023 р.

Позивач з 18.07.2017 р. займав посаду заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, з якої був звільнений 18.04.2023 у зв`язку з скороченням чисельності і штату працівників на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією його посадової інструкцією, трудової книжки позивача, форми ОК-7 за вищевказаний період, наказу голови комісії з реорганізації від 18.04.2023 р. №89-к про звільнення.

Про вищевказане звільнення позивача було попередньо письмово попереджено під підпис 17.01.2023 р., що підтверджується копією цього письмового попередження.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Запорізькій області від 13.06.2023 р. середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 2916,28 грн.

Відповідно до відповіді ГУ ПФУ в Запорізькій області на адвокатський запит представника позивача, станом на 18.04.2023 р. в даному управління були вакантні посади працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування (не державної служби): 3 посади інспектора відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення управління адміністративного забезпечення, 6 посад провідного інспектора загального відділу управління адміністративного забезпечення, 1 посада провідного інспектора відділу організаційно-інформаційної роботи, 1 посада провідного інспектора відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян.

В листі Пенсійного фонду України від 22.06.2023 р. на запит представника позивача, зазначено, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником припинених управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій, Житомирській, Волинській та Черкаській областях є Пенсійний фонд України. Зазначено, що останній здійснює свої функції в тому числі через свої територіальні органи.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У справі, що переглядається виник спір між фізичною особою та Пенсійним фондом України, як правонаступником Фонду соціального страхування України щодо недотримання Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області процедури вивільнення позивача у зв`язку зі скороченням всього штату працівників у процесі приєднання Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України.

Тому ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених прав у зв`язку із звільненням без дотримання відповідачем обов`язку щодо її працевлаштування в органах Пенсійного фонду України.

Позивач визначив спосіб захисту своїх прав, як поновлення на роботі, оскільки втратив свою посаду в результаті реорганізації Фонду соціального страхування України шляхом приєднання його до Пенсійного фонду України, що не вважається ліквідацією.

Водночас, право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з матеріалами справи основний штат працівників апарату Пенсійного фонду України та його територіальних органів складають посади державної служби.

Отже внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом № 2620-ІХ Фонд як юридична особа приватного права припинився, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування).

Спори за вимогами, які спрямовані на поновлення працівників Фонду, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на роботі в органах Пенсійного фонду та стосуються прийняття на публічну службу, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що на час звільнення таких працівників останні не перебували на державній службі та Пенсійний фонд України і його територіальні органи не здійснювали щодо них публічно-владних управлінських функцій.

Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2024 року в справі № 712/4776/23 (провадження № 61-13644сво23).

Проте ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначеного не врахував та вирішив в порядку цивільного судочинства спір, що підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 1922 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Наведені порушення норм процесуального права є безумовною та обов`язковою підставою для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Чернікова Д.Ю. слід частково задовольнити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2024 року слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в особі представника адвоката Чернікова Д.Ю. вже скористався своїм правом звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією у клопотанні про закриття провадження у справі, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Чернікова Д.Ю. про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Запорізького окружного адміністративного суду, до юрисдикції якого віднесено розгляд цієї справи.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2024 року в цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фону України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу закрити.

Клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про направлення за встановленою юрисдикцією цивільної справи задовольнити.

Передати справу № 333/3899/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фону України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий

Судді: