Справа № 216/8858/24
провадження 2/216/1194/25
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Шакули Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 із залученням до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, Органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у місті ради про встановлення факту самостійного утримання та виховання малолітньої дитини,

встановив:

Позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 05.06.2010 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. В шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення суду від 26.09.2016 шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення спільна донька сторін почала мешкати з батьками колишньої дружини. Починаючи з 2020 року та до теперішнього часу донька проживає разом з позивачем. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин з дружиною позивач взяв на себе всі батьківські обов`язки, самостійно виховує та утримує доньку, яка залишилася проживати разом з ним. Позивач спроможний забезпечити доньку всім необхідним. Дитина відвідує школу, позашкільні гуртки, облікована в медичних установах. Позивач забезпечує свою доньку харчуванням, ліками, одягом, піклується про стан її здоров`я, займається її навчанням та розвитком, як духовним так і фізичним. Мати дитини, ОСОБА_2 , не приймає участі у вихованні та утриманні спільної доньки, проживає окремо. Встановлення факту того, що дитина перебуває на утриманні та вихованні позивача, необхідний задля реалізації його прав та обов`язків, визначених Сімейним кодексом України, в тому числі можливості представляти інтереси неповнолітньої дитини у державних та комунальних закладах, бути представником під час оформлення медичних документів у закладах охорони здоров`я, органах влади для отримання соціальної допомоги. Також, юридична фіксація факту самостійного виховання та утримання дитини має дуже нагальне питання, позаяк матір проживає окремо від дитини, а в Україні з 24 лютого 2022 року триває масштабна агресія рф проти України та небезпечна ситуація спостерігається по всій території України, не виключенням є Дніпропетровська область та м. Кривий Ріг, які періодично обстрілюються військами держави-агресора, нагальним є вирішення питання стосовно переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері. Крім цього, виникла потреба подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним батьком, в інтересах дитини. Іншого позасудового порядку встановлення даних фактів, передбаченого законом, немає. Встановлення даних фактів не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. З огляду на такі обставини позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву на позов або письмових пояснень по суті спору не надала.

Представник служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила, надала до суду акт обстеження умов проживання за місцем проживання відповідача.

Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради до суду не з`явилася, надала письмові пояснення, в яких, посилаючись на норми СК України, зазначила, що встановлення факту самостійного утримання та виховання малолітньої дитини батьком не відповідає інтересам дитини, долучила до пояснень акт обстеження умов проживання за місцем проживання позивача.

Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до таких висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК).

У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 КК України.

Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Водночас, смерть матері або батька чи оголошення їх померлими припиняє їх обов`язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов`язок по утриманню дитини не переходить.

Отже, аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 (яка була ратифікована постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1 та 2 ст. 27 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач, ОСОБА_2 матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.08.2016.

Рішенням суду від 26.09.2016 шлюб між сторонами по справі було розірвано.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з акта обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 умови проживання задовільні, в квартирі виконаний ремонт, наявні необхідні меблі, побутова техніка. Квартира чиста, охайна, в наявності газопостачання, електропостачання та водопостачання. Малолітня ОСОБА_3 має окрему кімнату, в якій є ліжко, шафа, стіл для навчання, обладнаний ноутбуком, має одяг за сезоном та за віком. За цією адресою проживають позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 . Стосунки в сім`ї доброзичливі, щирі. Малолітня ОСОБА_3 висловила бажання проживати з батьком та його дружиною.

Згідно з довідкою ОСОБА_3 зарахована до Криворізької гімназії №91 у 7-Д клас на підставі наказу №52 від 31.05.2024.

01.02.2024 та 16.03.2024 ОСОБА_3 відвідувала лікаря-педіатра в супроводі батька ОСОБА_1 , про що 19.06.2024 лікарем надано довідку.

З 27.04.2024 по 18.05.2024 малолітня ОСОБА_3 разом з батьком відвідувала сімейного психолога ОСОБА_5 , яка надала діагностичну довідку, в якій зазначено, що вплив батька на ОСОБА_6 можна оцінити, як позитивний. Зауважень, нарікань і невдоволення батьком в період діагностики не виявлено. Якість прихильності Марини до матері можна оцінити як достатньо надійну. Стабільна прихильність відносно батька, окрім нього дуже прив`язана до теперішньої дружини батька. Прихильність до матері не вдалося діагностувати, з матір`ю емоційного зв`язок не підтримує, існує страх, конкретна фігура «мама буде знову бити, кричати і не давати їсти», тому спілкування рекомендовано у присутності значимого дорослого.

З 28.07.2023 по 04.08.2023, а також з 18.07.2024 по 31.07.2024 малолітня ОСОБА_3 відвідувала позашкільний дитячий табір на базі відпочинку «Садиба на ОСОБА_7 ». Послуги під час відпочинку дитини були оплачені позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується договорами про надання послуг від 23.06.2023, від 07.06.2024 та квитанціями на оплату послуг.

Також ОСОБА_3 відвідує гурток з вивчення англійської мови, що підтверджується договором про надання послуг від 01.09.2023, в якому замовником вказаний позивач ОСОБА_1 , який є оплачує вартість навчання.

Отже, наведені докази у їх сукупності слугують підтвердженням факту перебування на утриманні позивача малолітньої дитини

Разом з цим, постановою суду від 13.07.2022 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, ОСОБА_2 за місцем свого мешкання вчинила насильство відносно своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , вдаривши її долонею по обличчю. ОСОБА_2 в судовому засіданні обставини правопорушення підтвердила, вину визнала.

Постановою суду від 23.05.2024 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме, ОСОБА_2 за місцем свого мешкання ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , внаслідок чого дитина опинилась на вулиці одна без батьківського нагляду, очікуючи на приїзд свого батька.

Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою мешкання відповідача умови проживання задовільні, кімнаті просторі, облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою. В наявності газопостачання, електропостачання та водопостачання. Для виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_8 облаштовано окрему кімнату, в якій є двоповерхове ліжко, письмовий стіл та шафа. Весь одяг знаходиться за місцем проживання дитини та батька за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач пояснила, що з березня 2024 року малолітня ОСОБА_3 проживає разом з батьком. З цього часу мати дитину не бачила і особисто з нею не спілкується у зв`язку з небажанням дитини. Мати не надає матеріальну допомогу колишньому чоловіку на утримання дитини, так як він заблокував номери телефонів та не спілкується з нею. Бажає підтримувати зв`язок з донькою та спілкуватися з нею. ОСОБА_2 створені належні умови для здійснення зустрічей з малолітньою донькою. ОСОБА_2 повідомила, що їй відомо про розгляд даної справи у суді.

Таким чином, з наведеного слідує, що мати малолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків з утримання та виховання своєї доньки, на теперішній час мешкає окремо від дитини разом з іншою донькою, в минулому застосовувала відносно ОСОБА_3 фізичну силу та не приділяла дитині достатньо батьківської уваги за що притягувалась до адміністративної відповідальності. З березня 2024 року не цікавиться її життям та не вживає жодних заходів для налагодження стосунків. Остання обізнана про розгляд справи, щодо встановлення факту самостійного утримання та виховання батьком їх спільної дитини, проте до суду не з`явилась, будь-яких пояснень по суті спору не надала, що свідчить про фактичне визнання нею позовних вимог та свідоме небажання приймати участь в житті малолітньої дитини.

Приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно позивачу для реалізації свого права на свободу пересування, подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду та становить 1211,20 грн.

Отже, з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-78, 81, 258, 263, 268, 354, 355 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 із залученням до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, Органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у місті ради про встановлення факту самостійного утримання та виховання малолітньої дитини задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та утримує свою малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без будь-якої сторонньої допомоги інших осіб та без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору, у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

треті особи: орган опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної в місті ради, , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 27; орган опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної в місті ради, , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 11.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ