Провадження № 22-з/811/319/24
Провадження № 22-з/811/337/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
20 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Цяцяк Р.П.,
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Ковальчука Ю.П.;
відповідача ОСОБА_2 і його представника
-адвоката Осташевського А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові питання про судові витрати у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою Осташевського Андрія Мироновича, представника ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 16 липня 2024 року,
Постановою Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Осташевського Андрія Мироновича, представника ОСОБА_2 , було частково задоволено.
Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 16 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя частково задоволено.

Визнано автомобіль Opel Corsa, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано 5/6 частин автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, приватною власністю ОСОБА_2 .

Визнано 1/6 частину автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено автомобіль Opel Corsa, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, у власність в цілому ОСОБА_1 , а автомобіль Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, виділено у власність в цілому ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 40 753 грн. 03 коп. в порядку компенсації його частки (1/2) в автомобілі Opel Corsa, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 372 грн. 41 коп. в порядку компенсації її частки (1/2) в 1/6 частині автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 10-30 год. 16 грудня 2024 року.

Запропоновано сторонам в строк до 01 грудня 2024 року подати до суду свої розрахунки розподілу судових витрат між сторонами (з урахуванням розмірів задоволених судом апеляційної інстанції заявлених ними позовних вимог), копії яких надіслати іншим учасникам справи та їхнім представникам (том 2, а.с. 201-208).

08 листопада 2024 року від ОСОБА_1 до суду поступила Заява про стягнення понесених судових витрат, у якій заявниця просить суд ухвалити додаткове судове рішення по справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (том 2, 212-233).

02 грудня 2024 року до суду поступило клопотання представника ОСОБА_2 , у якому той також просить суд ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути:

- з ОСОБА_2 в дохід держави 1 896 грн. 30 коп. судового збору;

- з ОСОБА_1 в дохід держави 14 077 грн. 50 коп. судового збору;

- з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1 816 грн. 80 коп. судового збору;

- з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 26 500 (21 500 + 5 000) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, то представник ОСОБА_4 зазначає, що «сума витрат в розмірі 10 000 гривень за підготовку апеляційної скарги не співмірна із складністю справи та виконаних адвокатом роботами», а тому вважає, що вимоги « ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягають» (том 2, а.с. 235-249).

30 грудня 2024 року до суду поступила заява ОСОБА_1 , у якій остання просить відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його вищезгаданого клопотання щодо розподілу судових витрат між сторонами: з підстав, що наведені у цій заяві (том 2, а.с. 255-262).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їхніх представників на підтримання заявлених ними вимог щодо відшкодування судових витрат, а також перевіривши матеріали справи в межах доводів вищезгаданих заяв сторін про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору є поділ майна подружжя, а саме: автомобілів Opel Corsa, н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, та Mitsubishi Outlander, н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

В ході розгляду справи судом першої інстанції на виконання ухвали суду було проведено судову автотоварознавчу експертизу, згідно якої ринкова вартість автомобіля Opel Corsa на момент його огляду експертом (23.02.2023 року) становить 81 506 грн. 05 коп. (том 1, а.с. 162-172), а ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander 208 468 грн. 97 коп. (том 1, а.с. 187-207, 238-240): разом 289 975 грн. 02 коп.

Вищенаведені висновки експерта сторонами не оспорюються.

ОСОБА_3 в заявлених нею позовних вимогах претендувала на 1/2 частину вартості автомобілів, що становить 144 987 грн. 51 коп. (1/2 від 289 975 грн. 02 коп.) і є ціною позову.

1 відсоток від 144 987 грн. 51 коп. (ціни позову) становить 1 449 грн. 88 коп.

При подачі позову до суду ОСОБА_3 сплатила 908 грн. судового збору (том 1, а.с. 4). Відтак, до стягнення з неї в дохід держави підлягає 541 грн. 88 коп. (1 449 грн. 88 коп. 908 грн.) недоплаченого судового збору.

ОСОБА_4 в кінцевій редакції позовних вимог за зустрічним позовом претендував на 5/6 частин автомобіля Mitsubishi Outlander та на 59,3/100 частин автомобіля Opel Corsa (том 1, а.с. 243-247).

5/6 від 208 468 грн. 97 коп. = 173 724 грн. 14 коп.

59,3/100 від 81 506 грн. 05 коп. = 48 333 грн. 09 коп.

173 724 грн. 14 коп. + 48 333 грн. 09 коп. = 222 057 грн. 23 коп.

1 відсоток від 222 057 грн. 23 коп. (ціни зустрічного позову) = 2 220 грн. 57 коп.

При подачі зустрічного позову до суду ОСОБА_4 сплатив 1 500 грн. судового збору (том 1, а.с. 74). Відтак, до стягнення з нього в дохід держави підлягає 720 грн. 57 коп. (2 220 грн. 57 коп. - 1 500 грн.) недоплаченого судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.11.2024 року зі спірного майна (двох автомобілів сумарною вартістю 289 975 грн. 02 коп.) присуджено:

- ОСОБА_3 75 497 грн. 86 коп. (1/2 автомобіля Opel Corsa + 1/6 - автомобіля Mitsubishi Outlander), що становить 26,04 % від 289 975 грн. 02 коп.;

- ОСОБА_4 214 477 грн. 17 коп. (1/2 автомобіля Opel Corsa + 5/6 - автомобіля Mitsubishi Outlander), що становить 73,96 % від 289 975 грн. 02 коп.

За подачу позовної заяви та апеляційної скарги сторони сплатили (або мали сплатити, а тому повинні доплатити):

- ОСОБА_3 4 375 грн. 38 коп. судового збору (1 449 грн. 88 коп. + 2 925 грн. 50 коп. (том 2, а.с. 151);

- ОСОБА_4 4 037 грн. 37 коп. судового збору (2 220 грн. 57 коп. + 1 816 грн. 80 коп. (том 2, а.с. 178).

26,04 % від 4 375 грн. 38 коп., як суми судового збору = 1 139 грн. 35 коп., які і підлягають до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

73,96 % від 4 037 грн. 37 коп., як суми судового збору = 2 986 грн. 04 коп., які і підлягають до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 .

За проведену на виконання ухвали суду першої інстанції судову автотоварознавчу експертизу ОСОБА_3 було сплачено 8 000 грн. (том 2, а.с. 138) і ці витрати необхідно покласти на обидві сторони у рівних частинах (по 4 000 грн. на кожного), оскільки Висновки вищезгаданої експертизи містять відомості про ринкову вартість спірних автомобілів, такі відомості мають значення для двох сторін справи та без проведення такої експертизи вирішити справу по суті було б неможливо.

Вищенаведений правовий висновок щодо розподілу витрат за проведення експертизи на обидві сторони у рівних частинах знайшов своє відображення у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 441/1502/18 і в силу частини 4 статті 263 ЦПК України такий є обов`язковим для судів першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає до стягнення 4 000 грн. понесених останньою витрат по оплаті проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Статтею 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (частина 1), і що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина 2).

Пунктом 9 частини 3 статті 175 ЦПК України також встановлено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (том 2, а.с. 38) і в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для судів першої та апеляційної інстанцій.

Матеріалами справи стверджується наступне.

Первісний позов ОСОБА_3 (яка є професійним адвокатом; том 1, а.с. 68-69) не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відзив ОСОБА_4 на первісний позов (як перша заява сторони по суті спору) від 29 грудня 2021 року, так само, як поданий ним зустрічний позов, містять посилання на те, що згаданий відповідач очікує понести 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, однак не містять жодного розрахунку таких витрат, ні самого договору про правничу допомогу від 23.12.2021 року (том 1, а.с. 36, 45-49, 75-78).

Відзив ОСОБА_3 на зустрічний позов також не містить жодних доводів про неспівмірність задекларованих ОСОБА_6 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. (том 1, а.с. 116-119).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_4 вона визнає у розмірі не більше 5 000 грн.

Наявний у матеріалах справи Договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.06.2022 року ОСОБА_6 було подано до суду лише 21.09.2023 року (том 2, а.с. 39-40), тобто через 15 місяців після його укладення, і цей договір не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом.

Стороною відповідача не надано суду пояснень з приводу того, чому саме цей Договір було подано до суду лише через 15 місяців після його укладення і чому сам Договір про надання правової допомоги не містить розміру адвокатської винагороди та порядку розрахунків, які чомусь регулюються лише додатками до цього Договору, які укладені значно пізніше.

Договір про надання правової допомоги ОСОБА_3 (професійному адвокату !) від 20.07.2024 року також не містить алгоритму порядку обчислення ціни послуг за цим договором (том 2, а.с. 139-142).

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, на стадії розгляду справи судом першої інстанції обидві сторони спору були позбавленими можливості подати до суду свої аргументовані клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або навести свої доводи щодо неспівмірності цих витрат у їхніх процесуальних опонентів (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За вищенаведених обставин в їх сукупності, а також з урахуванням ціни позовів (первісного та зустрічного), складності справи, обсягу виконаних адвокатами робіт та часу їхньої участі у розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій, пропорційності розміру задоволених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а на користь ОСОБА_4 підлягає до стягнення з ОСОБА_3 15 000 грн. згаданих судових витрат.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову (в даному випадку первісного та зустрічного позовів), у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За підсумками апеляційного розгляду справи колегія суддів прийшла до висновку про те, що:

- до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає:

o1 139 грн. 35 коп. судового збору;

o4 000 грн. витрат по оплаті проведення автотоварознавчої експертизи;

o5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу,

- а всього 10 139 грн. 35 коп.

- до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає:

o2 986 грн. 04 коп. судового збору;

o15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу,

- а всього 17 986 грн. 04 коп.

Різниця між судовими витратами, які слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 і навпаки, складає 7 846 грн. 69 коп. (17 986 грн. 04 коп. 10 139 грн. 35 коп.).

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 367, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення понесених судових витрат та Клопотання Осташевського Андрія Мироновича, представника ОСОБА_2 , про розподіл судових витрат між сторонами частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 541 грн. 88 коп. судового збору, недоплаченого нею при поданні позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 720 грн. 57 коп. судового збору, недоплаченого ним при поданні зустрічної позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 846 (сім тисяч вісімсот сорок шість) грн. 69 коп. в якості різниці судових витрат, які понесли сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.