Провадження №2/523/1516/25

УХВАЛА

17.02.2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі головуючої судді Кремер І.О.,

за участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 у м. Одеса заяву позивача ОСОБА_3 про відвід судді з розгляду цивільної справи № 523/13987/24 за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про поділ майна, визнання особистою приватною власністю, припинення права спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 523/13987/24 за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про поділ майна, визнання особистою приватною власністю, припинення права спільної часткової власності.

Суд констатує, що 17.02.2025 року від позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про відвід головуючої судді Кремер І.О. з розгляду даної цивільної справи. Обґрунтовуючи подану заяву позивач вказує на те, що є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, оскільки своєю поведінкою та прийняттям сторони відповідача до вирішення справи № 523/13987/24 по суті - суддя Кремер І.О. вчиняє дії, які підривають авторитет судової системи, а саме порушує принцип законності та безпосередності, публічно висловлюється свою думку з приводу позовних вимог, зазначивши тим самим, що позовні вимоги є неналежними. Окрім того, суддя дозволила собі вислови щодо компетентності представника позивача. Вказаний факт було зафіксовано позивачем шляхом здійснення аудіозапису розмови.

Представник позивача Саінчук А.О. у підготовчому судовому засіданні подану позивачем заяву про відвід судді підтримала в повному обсязі з підстав викладених у такій заяві та зазначила, що суддя підлягає відводу або повинна заявити самовідвід.

Представник відповідача Кривоцюк А.П. в підготовчому судовому засіданні просив суд вирішити заяву на розсуд суду та зазначив, що саме він, представник відповідача при спілкуванні із позивачем ОСОБА_3 зазначив останньому, що ним було обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, жодного рішення по даній справі суддею в рамках розгляду даної справи не приймалося. А тому, вважає заявлений відвід судді безпідставним.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали заяви та справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу з огляду на наступні обставини.

Кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом… (ст. 6 Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод).

Незалежність судів є прерогативою (привілеєм), що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя. (висновок No 1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів зазначено).

Незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів… Судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. (Висновок No1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів незмінності суддів») .

Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. (Конституція України). Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. (ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом. (ЦПК України)

Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. (За Кодексом суддівської етики).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суд зважає і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Таким чином, суд констатує, що кожна особа, звертаючись до суду з позовом, має право отримати захист свого порушеного права у належний та ефективний спосіб, який призведе до відновлення її порушеного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Сприяння врегулювання спору з врахуванням системного аналізу ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12 ЦПК України суддя з`ясовує підстави та предмет позову, підстави заперечень, роз`яснює сторонам предмет спору по категоріям, які розглядаються, пропонує сторонам надати пропозиції щодо шляхів мирного врегулювання спору та має право звертати увагу сторони на судову практику в аналогічних справах.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги право особа на ефективний спосіб захист свого порушеного права, а також повноваження суду щодо сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, суд для забезпечення особою права на гарантію отримання судового захисту, не обмежений у своєму праві роз`яснити учаснику справи про обрання належного способу захисту порушеного права.

Окрім того, у своїй постановах Верховний суд неодноразово вказував не недопустимість судами формального підходу до розгляду справи.

З приводу доданого позивачем до заяви про відвід аудіозапису, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 7 ЦПК України, особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити у залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом. Проведення в залі судового засідання фотозйомки, відеозапису, а також трансляція судового засідання повинні здійснюватися без створення перешкод у веденні засідання і здійсненні учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав.

Стаття 32 Конституції України передбачає, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Якщо людина не попереджена про запис розмови, то це є таємним записом приватної розмови, та не є належним доказом у розмінні ст. ст. 81, 84,100 ЦПК України.

Збирати аудіо- та відеодокази необхідно у законний спосіб.

Рішенням Конституційного Суду України (КСУ) в справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України від 20.10.2011 № 12-рп/2011 зазначено, що одержання фактичних даних будь-якими фізичними або юридичними особами внаслідок вчинення ними ініціативних, цілеспрямованих, а не ситуативних (випадкових) дій із застосуванням власних (приватних) технічних засобів злочинного діяння розцінюється як незаконне обмеження або порушення основоположних прав і свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, і є підставою для визнання поданих доказів недопустимими.

У той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що Конституцій Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року зазначив, що оперативно-розшукова діяльність здійснюється виключно оперативними підрозділами органів, визначених у ч. 1 ст. 5 Закону № 2135-XII. Відповідно до ч. 2 вказаної статті проведення оперативно-розшукової діяльності громадськими, приватними організаціями та особами, іншими органами чи їх підрозділами, крім визначених у ч. 1 цієї статті, заборонено.

Таким чином, зважаючи на позицію КСУ, такий вид документів, зокрема як запис на диктофон, як правило, має виходити від державних органів та їх посадових осіб, уповноважених на здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Верховний Суд у постанові від 15 червня 2021 року в кримінальній справі №305/2022/14-к вказав, що речі та документи, отримані з порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, в результаті вчинення фізичною особою цілеспрямованих дій щодо збирання і фіксації фактичних даних (доказів) із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених законом, є недопустимими доказами.

З огляду на викладене, суд констатує, що будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Кремер І.О. у результаті розгляду даної справи № 523/13987/24, або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

За умовами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України).

У відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що заява про відвід є необґрунтованою суд приходить до переконання, що підстави для відводу головуючої судді Кремер І.О. у даній справі відсутні, у зв`язку з чим за приписами ч. 4 ст. 36 ЦПК України, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про відвід судді з розгляду цивільної справи № 523/13987/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 19 лютого 2025 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер