Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3487/24 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №286/3487/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. в м. Овруч Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019 в розмірі 34 097,92 грн., з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 34 087,29 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 10,63 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 06.04.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z52.20476.005119339, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 37 696,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору. Вказує, що у п.1.2. договору сторони погодили, що строк кредитування становить 36 місяців з дня підписання договору, тобто до 06.04.2022 включно. Згідно п. п. 1.3, 1.4 договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. Згідно п.2.5. кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Відповідно до п.2.1. кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами в 36 щомісячних внесках згідно графіку щомісячних платежів.

Зазначає, що одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» договір від 06.04.2019 добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 7 296,00 грн. Крім того, позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Аско Медсервіс» договір добровільного страхування майна №232660437/19FM, за яким розмір страхової премії/страхового платежу становить 400 грн. Вказує, що за умовами кредитного договору, а саме п.1.6, позичальник доручив банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу через транзитний рахунок банку. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 37 696,00 грн., з яких був сплачений на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 7 296,00 грн., а також страхову премію в сумі 400 грн на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Аско Медсервіс».

Стверджує, що у подальшому, позичальник виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом, остання сплатила банку лише 7800 грн. Останній платіж проведено 24.07.2019. Строк, на який було надано кредит за договором, сплив 06.04.2022. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. Таким чином, станом на 06.04.2022 за відповідачем значиться заборгованість сумі 34 097,92 грн., з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 34 087,29 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 10,63 грн.

Зазначає, що 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Сонаті» було укладено договір факторингу №16/11-2023, відповідно до якого фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019. Вказує, що в подальшому 29.12.2023 ТОВ «Сонаті» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, за умовами якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 200 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019 в сумі 22 609,12 грн., із них: 22 600 грн заборгованості за основним боргом, 09,12 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, а також стягнуто витрати на правову допомогу в сумі 2400 грн та судовий збір в сумі 1606,05 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Звертає увагу на те, що розмір отриманого відповідачем кредиту насправді становить 37 696 грн., а не 30 400 грн., як це помилково встановлено судом першої інстанції, оскільки відповідно до п.1.1. договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 37 696 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності). Крім того, одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» договір від 06.04.2019 добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 7 296 грн. Також позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Аско Медсервіс» договір добровільного страхування майна №232660437/19FM, за яким розмір страхової премії/страхового платежу становить 400 грн і підлягає сплаті на рахунок страховика НОМЕР_1 . Звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що страхові платежі в сумі 7296 грн та 400 грн здійснені банком на користь страховиків саме за рахунок коштів виданого кредиту у відповідності до п.1.6. кредитного договору. Таким чином сума виданого на користь позивальника кредиту становить саме 37 696,00 грн та складається з: - 30 000 грн зарахованих на банківський поточний рахунок позичальника; - 400 грн., що сплачені банком на користь страховика від імені та в інтересах позичальника за рахунок коштів виданого кредиту; - 7 296,00 грн., що сплачені банком на користь страховика від імені та в інтересах позичальника за рахунок коштів виданого кредиту.

Вважає, що висновок суду першої інстанції, щодо того, що банком включена в кредитний договір несправедлива умова, щодо необхідності сплати відповідачем (позичальником) плати за обслуговування кредиту, а тому всі грошові кошти, що сплачені відповідачем на користь банку за таке обслуговування, мають бути зараховані на погашення тіла кредиту і відповідно розмір боргу має бути зменшений на таку суму є необґрунтованим, оскільки суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Звертає увагу на те, що відповідач не заперечувала проти розміру заборгованості, не спростовувала його та не довела відсутності заборгованості, яка підлягає стягненню. Відповідно до наведених вище обґрунтувань, у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення суми боргу за тілом кредиту, яке має бути стягнуто в повному обсязі, що заявлений у позові.

Зазначає, що розрахунок розміру процентів має бути наступним: 34 087,29 грн х 0,01% х 32/12 = 9,09 грн. З урахуванням заборгованості за простроченими відсотками, розмір заборгованості по відсоткам становить 9,09 + 0,04 = 9,13 грн. Вказує, що розмір процентів має дійсно становити 9,13 грн., а тому в цій частині ТОВ «Санфорд Капітал» погоджується з необхідністю їх зменшення. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованості, що складається із: заборгованості за основним боргом в сумі 11 487,29 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 0,01 грн та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» задовольнити, а також здійснити перерозподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту у сумі 11 487,29 грн та відсотків у сумі 0,01 грн., а тому в іншій частині не перевіряється апеляційним судом на предмет законності та обґрунтованості.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06 квітня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z52.20476.005119339.

Відповідно до умов вказаного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 37 696,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості), згідно з умовами цього договору (п. 1.1).

Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника (п. 1.2).

За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту (п. 1.3).

Сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється сторонами тривалістю у три роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (п. 5.5).

Також, 06 квітня 2019 року сторонами було підписано і паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному кредитному договорі.

Крім того, 06 квітня 2019 року ОСОБА_1 було підписано договір добровільного страхування життя №Z.52.20476.005119339, а також заяву до вказаного договору. Вказаною заявою позивач підтвердила, що ця заява, договір страхування, правила є основою правовідносин між страховиком та нею, як страхувальником (застрахованою особою) і у своїй сукупності складають договір добровільного страхування життя. Відповідно до умов страхування: термін дії договору страхування починається від дати передбаченої п. 3.9 договору страхування і складає 12 місяців. Страхова сума за страховим ризиком 3.3.1. (смерть застрахованої особи, яка сталася протягом всього строку дії договору страхування) становить 100 грн.; за страховим ризиком 3.3.2. (смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що стався протягом строку дій договору страхування) 30 400 грн.; страховий тариф 24%. Розмір страхового платежу (підлягає до сплати одноразово) 7 296 грн (перерахування страхових платежів здійснюється через рахунок відкритий у АТ «Ідея Банк»).

Окрім того, 06 квітня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «Аско-Медсервіс» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб (експрес-майно). Відповідно до вказаного договору страхова сума становить 100 000 грн., страховий тариф - 0,40%, страхова премія 400 грн. Страховий платіж сплачується страхувальником одноразово в момент укладання договору на рахунок страховика.

Вказані обставини також підтверджуються випискою від 16.11.2023 за період з 08.04.2019 по 16.11.2023.

З копії ордерів-розпорядження №1 про видачу кредиту та №2 про сплату страхового платежу вбачається, що на підставі договору №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019, з рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_3 перераховано кошти в сумі 30 400 грн та з рахунку НОМЕР_3 на рахунок НОМЕР_4 - страховий платіж від ОСОБА_1 в сумі 7296 грн.

16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» було укладено договір факторингу №16/11-23, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до копії друкованого реєстру боржників №1 від 16.11.2023 до договору факторингу№16/11-23 ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019 в розмірі 86 713,63 грн., з яких: - 34 087,29 грн заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); - 10,63 грн заборгованість за відсотками; - 52 615,71 грн заборгованість за комісією.

В подальшому, 29 грудня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу №29/12-2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» передає (відступає) ТОВ «Санфорд Капітал» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

З копії витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 вбачається, що в реєстрі боржників під №2496 значиться ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №Z52.20476.005119339. Сума заборгованості 86 713,63 грн., з них 34 087,29 грн заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 10,63 грн заборгованість за відсотками та 52 615,71 грн заборгованість за комісіями.

Відтак, ТОВ «Санфорд Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019 вбачається, що заборгованість відповідача становить 86 713,63 грн., з них: - 34 087,29 грн заборгованість за основним боргом; - 10,63 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; - 52 615,71 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно умов договору розмір відсотків, що погоджений сторонами складає 0,01% річних, що становить за 36 місяців, виходячи з отриманої суми: 9,12 грн (30 400 х 0,01% х 3 роки). Відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Z52.20476.005119339 було сплачено в загальній сумі 7800 грн., про що зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджується копією виписки від 16.11.2023 за період з 08.04.2019 по 16.11.2023, відтак, з огляду на сплачену суму заборгованості в розмірі 7800 грн., яка не мала йти на обслуговування кредиту, сума заборгованості за основним боргом становить 22 600 грн. Оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми кредитної заборгованості по кредитному договору №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019 суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з відповідача 22 609,12 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 22 600 грн заборгованість за основним боргом та 9,12 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

Перевіряючи рішення суду в оскаржуваній частині, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У справі, що переглядається встановлено, що згідно п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 37 696 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості), згідно з умовами договору.

Пунктом 1.2 договору визначено, що банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців.

За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту (п. 1.3).

З копії ордерів-розпорядження №1 про видачу кредиту та №2 про сплату страхового платежу вбачається, що на підставі договору №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019, з рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_3 перераховано кошти в сумі 30 400 грн та з рахунку НОМЕР_3 на рахунок НОМЕР_4 - страховий платіж від ОСОБА_1 в сумі 7296 грн., у відповідності до п. 1.6 договору.

Відтак, матеріалами справи підтверджено виконання АТ «Ідея Банк» умов укладеного договору №Z52.20476.005119339 та надання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 37 696 грн.

За умовами кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалася повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за вказаним договором.

З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Санфорд Капітал», що утворилася станом на 16.11.2023, у розмірі 86 713,63 грн., яка складається із: 34 087,29 грн - заборгованість за основним боргом, 10,63 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 52 615,71 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

У свою чергу, позивач просив стягнути заборгованість за основним боргом в сумі 34 087,29 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 10,63 грн., а всього 34 097,92 грн.

Відповідно до виписки по кредитному договору №Z52.20476.005119339 за період з 08.04.2019 по 16.11.2023 вбачається, що відповідачем:

- 06.05.2019 сплачено 5000 грн., з яких: - 1159,15 грн зараховано на погашення плати за обслуговування кредиту; - 231,83 грн також зараховано на погашення плати за обслуговування кредиту; 2561,74 грн погашення строкового основного боргу; 0,31 погашення строкових процентів; 1046,97 - погашення строкового основного боргу;

- 02.07.2019 сплачено 1400 грн., з яких: 0,29 грн - погашення прострочених процентів; 224,35 - погашення плати за обслуговування кредиту; 1166,63 - погашення плати за обслуговування кредиту; 8,45 грн - погашення плати за обслуговування кредиту; 0,28 - погашення строкових процентів;

- 24.07.2019 сплачено 1400 грн., з яких: 231,83 - погашення плати за обслуговування кредиту; 1150,70 грн - погашення плати за обслуговування кредиту; 17,18 - погашення плати за обслуговування кредиту; 0,29 грн - погашення строкових процентів.

Таким чином встановлено, що на погашення основного боргу сплачено 3 608,71 грн (2561,74 грн + 1046,97 грн) та на погашення процентів 1,17 грн.

Відтак, заборгованість за основною сумою боргу складає 34 087,29 грн (із розрахунку 37 696,00 грн 3 608,71 грн).

У свою чергу, заборгованість за відсотками складає 9,13 грн (із розрахунку 34 087,29 грн х 0,01% х 32/12 = 9,09 грн + 0,04 прострочені відсотки).

Колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в розмірі 4 190,12 грн в рахунок оплати вартості обслуговування кредиту та зарахування цих коштів на погашення тіла кредиту, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для зарахування 4 190,12 грн на погашення тіла кредиту.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно останньою не сплачується.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення вимоги в частині стягнення залишку заборгованості за основним боргом у розмірі 11 487,29 грн та залишку заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 0,01 грн., а всього 11 487,30 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні залишку заборгованості за основним боргом у розмірі 11 487,29 грн та залишку заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 0,01 грн скасувати та ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про задоволення вказаних вимог.

Вирішуючи питання про перерозподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу надану в суді першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правничої допомоги в суді першої інстанції позивачем було надано копію ордеру серії АЕ №1282570 від 30.04.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3332, договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 12.08.2024 на суму 5 200 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу надану в суді першої інстанції у загальному розмірі 5200 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, тому суд першої інстанції правомірно зменшив їх розмір до 2400 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «Санфорд Капітал» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн., а всього 6056 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року скасувати в частині незадоволених позовних вимог та в частині судового збору і ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» залишок заборгованості за кредитним договором №Z52.20476.005119339 від 06.04.2019 у сумі 11 487,30 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 11 487,29 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 0,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн., а всього 6056,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді