УХВАЛА

18 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 686/17187/24

провадження № 61-1534ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня

2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат в розмірі 5 299,89 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 19 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 5 299,89 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року змінено, зменшено розмір стягнутих з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат до 250,24 грн.

23 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 03 січня 2025 року (провадження

№ 61- 17630ск24) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2025 року

відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення арифметичних помилок та ухвалення додаткового рішення.

Відмовляючи у задоволення заяви про виправлення арифметичних помилок та ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд встановив, що заявник фактично просить здійснити новий розрахунок та стягнути з відповідача 5 049,65 грн інфляційних втрат, що не може вважатися арифметичною помилкою та не є підставою для ухвалення додаткового рішення.

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня

2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі № 686/17187/24.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Щодо оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року

За змістом пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Отже, з огляду на імперативні положення пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України, за наявності ухвали Верховного Суду від 03 січня 2025 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у справі № 686/17187/24, не може бути відкрито касаційне провадження за повторними касаційними скаргами тієї самої особи на те саме судове рішення.

Щодо оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2025 року

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2025 року - 3 028 гривень.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

Ціна позову у розглядуваній справі становить 5 299,80 грн, що не перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 30 = 90 840 грн).

Оскільки справа № 686/17187/24 в силу закону належить до категорії малозначних, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення.

Колегією суддів не встановлено фундаментального значення розглядуваної справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

Заявником не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

Заявником не доведено, а колегією суддів не встановлено ні суспільного інтересу до розглядуваної справи ні її виняткового значення для особи, яка подає скаргу.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; належність справи до категорії малозначних для її учасників було передбачуваним; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі № 686/17187/24.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников