Провадження № 2/752/3114/25
У Х В А Л А

18.02.2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

з участю секретаря Пастух З.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника відповідачів, адвоката Балаєвої Лесі Анатоліївни про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №752/22863/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих залиттям квартири.

У судовому зсіданні 18.02.2025 представник відповідачівадвокат Балаєва Леся Анатоліївна заявила про необхідність зупинення провадження у справі до розгляду судом справи №752/10066/24 про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна.

Заява обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 має психічне захворювання з проявами параноїдальної шизофренії, у зв`язку з чим в Голосіївському районному суді міста Києва розглядається справа №752/10066/24 про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна; відповідно до ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2024 у справі №752/10066/24 призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза; провадження у справі зупинено.

Як на правову підставу для зупинення провадження у справі № 752/22863/24 представник відповідачів посилається на положення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Представник позивача, адвокат Богомаз Андрій Павлович заперечив проти задоволення заяви про зупинення провадження у справі, вказав на те, що в ухвалі Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2024 про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи не ставиться питання, щодо наявності психічного розладу у ОСОБА_3 за минулий період, а тому ухвалення рішення у справі №752/10066/24 не вливатиме на розгляд справи № 752/22863/24.

Суд, дослідивши заяву про зупинення провадження у справі, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 NN 8-рп/2002).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі визначений у статті 251 ЦПК України, згідно пункту 6 частини першої якої суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд встановив, що в Голосіївському районному суді міста Києва розглядається справа №752/10066/24 про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна; відповідно до ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12.11.2024 у справі №752/10066/24 призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза; провадження у справі зупинено.

Водночас у цивільній справі № 752/22863/24 досліджуються обставини залиття квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Як вказано у позовній заяві причиною залиття стало неналежне користування сантехнічними приладами мешканцями квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку, власниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвідповідачами у справі № 752/22863/24, станом на дату розгляду справи, інформація про визнання ОСОБА_3 недієздатним відсутня.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі №357/10397/19 від 14.02.2022 суд дійшов висновку, що з огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі.

Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналізуючи наявні у справі матеріали суд дійшов висновку про їх достатність для належного розгляду та ухваленні рішення у справі № 752/22863/24.

Враховуючи, що представником відповідачів не доведено об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №752/10066/24 про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна, суд вказує на відсутність підстав для зупинення провадження у справі № 752/22863/24.

Керуючись статями: 251, 252, 258, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання представника відповідачів, адвоката Балаєвої Лесі Анатоліївни про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.О. Чекулаєв