Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/249/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Юрченка С.О.,

за участі секретаря - Маламан Я.О.,

позивачки - ОСОБА_1 (не з`явилась),

представника позивачки - ОСОБА_2 (не з`явився),

відповідача - ОСОБА_3 (не з`явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна ,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що вона та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивачці належить 5/8 частки у праві власності на цей будинок, а відповідачу - 3/8 часток, відповідно. У зв`язку з тим, що протягом багатьох років їхнє спільне проживання зна одній житловій площі стало нестерпним, позивачка звернулася до відповідача ОСОБА_3 з пропозицією про проведення добровільного розподілу житлового будинку. Позивачка надала відповідачу варіант проведення такого розподілу, згідно Висновку щодо можливості поділу домоволодіння, виготовленого суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_4 від 01.09.2023. Згідно зазначеного вище висновку щодо можливості поділудомоволодіння встановлено, що за технічними показниками об'єкт нерухомого майна (домоволодіння по АДРЕСА_1 ) може бути поділений та виділений в окремий об`єкт нерухомого майна без збитку для його подальшого використання та відповідно до якого:

- позивачці виділяється частина будинку загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м, що складається з таких приміщень: кімната 1 (веранда) площею 4,3 кв.м, кімната 1-1 (коридор) площею 1,6 кв.м, кімната 1-2 (житлова) площею 9,8 кв.м, кімната 1-3 (коридор) площею 7,0 кв.м, кімната 1-4 (санвузол) площею 0,8 кв.м, кімната 1-5 (санвузол) площею 2,8 кв.м, кімната 1-6 (житлова) площею 9,9 кв.м, кімната 1-7 (житлова) площею 14,9 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: гараж Д (1988 року побудови), навіс д1 (2010 року побудови), альтанка Ж (2006 року побудови), ворота № 1 (2012 року побудови), 1/2 огорожі № 2 (2012 року побудови);

- відповідачу виділяється частина будинку загальною площею 29,8 кв.м, житловою площею 9,8 кв.м, що складається з таких приміщень: кімната 1-4 (житлова) площею 9,8 кв.м, кімната 1-1 (веранда) площею 7,7 кв.м, кімната 1-2 (кухня) площею 9,8 кв.м, кімната 1-3 (котельня) площею 2,5 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: сарай Б (1987 року побудови), погріб під Б ( 1987 року побудови), сарай В (1988 року побудови), убиральня Г (1987 року побудови), літній душ З (2010 року побудови), 1/2 огорожі № 2 (2012 року побудови).

Крім того, позивачка запропонувала відповідачу надати свої зустрічні пропозиції для вирішення питання розподілу будинку в досудовому порядку, на що відповідач ніяк не відреагував. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, позивачка змушена звернутися до суду для захисту свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Враховуючи зазначене вище, позивачка просила провести поділ в натурі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Висновку щодо можливості поділу домоволодіння, виготовленого суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_4 від 01.09.2023 та узв`язку з поділом спірного будинку просила припинити право спільної часткової власності між ними.

Позивачка та представник позивачки ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, останній подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримував у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття загального позовного провадження відповідач отримав 12 листопада 2024 року. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, власну позицію щодо предмета спору не висловив.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявний у справі висновок щодо можливості поділудомоволодіння, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до такого.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 та 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має праве володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМР № 595835, спадкоємцями майна ОСОБА_5 , 1983 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_7 , по 1/4 частці у спадщині кожному. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 249426768 від 23.03.2021, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/8 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НСК № 530818, спадкоємцями майна ОСОБА_8 , 1976 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 , по 1/2 частці у спадщині кожному. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 334682178 від 06.06.2023, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно договору купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок № НРЕ № 830351 від 27.11.2021, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 передали у власність, а ОСОБА_1 прийняла у власність 1/4 частку у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 287150120 від 27.11.2021, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є власницею 5/8 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником інших 3/8 частин житлового будинку є відповідач ОСОБА_3 .

З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 01.09.2023 (а.с. 13-15) встановлено, що вказане домоволодіння складається з житлового будинку-А, веранди-а, сараїв - Б,В, погріба - підБ, убиральні - Г, гаража - Д, навіса - д1, альтанки - Ж, літнього душа - З, воріт - № 1, огорожі - № 2. Згідно експлікації загальна площа житлового будинку складає 82,0 м.кв., житлова площа 45,5 м.кв.

Відповідно до висновку щодо можливості поділу домоволодіння від 01 вересня 2023 року, наданого суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_4 , за технічними показниками об'єкт нерухомого майна (домоволодіння в АДРЕСА_1 ) може бути поділений в окремі об'єкти нерухомого майна без збитку для його подальшого використання (а.с.16-25).

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, другою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У той же час порядок користування будинком підлягає врахуванню при поділі будинку.

Суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15, від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Ураховуючи, що власниками спірного нерухомого майна (житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) є лише дві особи - сторони у справі, позивачка просила суд поділити в натурі домоволодіння, виділивши їй відокремлену частину майна, яка відповідає розміру її 5/8 частки у праві власності, припинивши таким чином право часткової власності на спірний будинок.

Обраний позивачкою спосіб захисту прав відповідає зазначеним вище положенням ЦК України та є ефективним, оскільки співвласник майна, що перебуває у спільній часткові власності двох осіб, має право як на виділ своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності (стаття 364 ЦК України), так і на її поділ (стаття 367 ЦК України). Кожен з цих способів передбачає виділення співвласнику в натурі відокремленої частини майна, яка відповідає розміру його частки у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди призначенню будівлі.

Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц.

Судом встановлено, що здійснення поділу житлового будинку є можливим.

Суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_4 у висновку щодо можливості поділу домоволодіння від 01 вересня 2023 року запропоновано єдиний технічно можливий варіант поділу зазначеного житлового будинку та господарських будівель і споруд без збитку для його подальшого використання.

Згідно вказаного варіанту поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , запропоновано виділити у приватну власність ОСОБА_1 частину будинку загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м, що складається з таких приміщень: кімната 1 (веранда) площею 4,3 кв.м, кімната 1-1 (коридор) площею 1,6 кв.м, кімната 1-2 (житлова) площею 9,8 кв.м, кімната 1-3 (коридор) площею 7,0 кв.м, кімната 1-4 (санвузол) площею 0,8 кв.м, кімната 1-5 (санвузол) площею 2,8 кв.м, кімната 1-6 (житлова) площею 9,9 кв.м, кімната 1-7 (житлова) площею 14,9 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: гараж Д (1988 року побудови), навіс д1 (2010 року побудови), альтанка Ж (2006 року побудови), ворота № 1 (2012 року побудови), 1/2 огорожі № 2 (2012 року побудови).

Відповідачу ОСОБА_3 запропоновано виділити у приватну власність частину будинку загальною площею 29,8 кв.м, житловою площею 9,8 кв.м, що складається з таких приміщень: кімната 1-4 (житлова) площею 9,8 кв.м, кімната 1-1 (веранда) площею 7,7 кв.м, кімната 1-2 (кухня) площею 9,8 кв.м, кімната 1-3 (котельня) площею 2,5 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: сарай Б (1987 року побудови), погріб під Б ( 1987 року побудови), сарай В (1988 року побудови), убиральня Г (1987 року побудови), літній душ З (2010 року побудови), 1/2 огорожі № 2 (2012 року побудови).

Відповідачем не надано суду його власних варіантів поділу (виділу його частки) будинку з господарськими будівлями та не надано будь-яких доказів невідповідності запропонованого позивачкою варіанту поділу спільного нерухомого майна сторін у натурі, фактичному користуванню сторонами цим майном, не повідомлено інших обставин, що мають істотне значення, при обранні єдино запропонованого варіанту поділу спільного майна сторін. Отримавши позовну заяву, відповідач ОСОБА_3 жодного доказу на спростування доводів позивачки не подав та не заявив клопотань про їх витребування.

З огляду на поділ об`єкта нерухомого майна, право спільної часткової власності на спірний житловий будинок припиняється. Тобто, задоволення вимоги про поділ домоволодіння як спільної часткової власності саме собою свідчить про припинення правового режиму спільної власності на такий об`єкт, тому відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення про припинення такого режиму щодо житлового будинку.

Подібний за змістом висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) та від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5, 12, 13, 76, 77, 79, 81, 258-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна, - задовольнити частково.

У порядку поділу в натурі житлового будинку по АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 :

- виділити у приватну власність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) наступні приміщення будинку, господарські будівлі та споруди : кімнату 1 (веранда) площею 4,3 кв.м, кімнату 1-1 (коридор) площею 1,6 кв.м, кімнату 1-2 (житлова) площею 9,8 кв.м, кімнату 1-3 (коридор) площею 7,0 кв.м, кімнату 1-4 (санвузол) площею 0,8 кв.м, кімнату 1-5 (санвузол) площею 2,8 кв.м, кімнату 1-6 (житлова) площею 9,9 кв.м, кімнату 1-7 (житлова) площею 14,9 кв.м, загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: гараж Д (1988 року побудови), навіс д1 (2010 року побудови), альтанку Ж (2006 року побудови), ворота № 1 (2012 року побудови), 1/2 огорожі № 2 (2012 року побудови).

- виділити у приватну власність ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) наступні приміщення будинку, господарські будівлі та споруди : кімнату 1-4 (житлова) площею 9,8 кв.м, кімнату 1-1 (веранда) площею 7,7 кв.м, кімнату 1-2 (кухня) площею 9,8 кв.м, кімнату 1-3 (котельня) площею 2,5 кв.м, загальною площею 29,8 кв.м, житловою площею 9,8 кв.м, а також господарські будівлі та споруди: сарай Б (1987 року побудови), погріб під Б ( 1987 року побудови), сарай В (1988 року побудови), убиральню Г (1987 року побудови), літній душ З (2010 року побудови), 1/2 огорожі № 2 (2012 року побудови).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Юрченко