Справа № 336/6799/24
Провадження № 2/331/378/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Мироненко О.В.

представника відповідача: ОСОБА_1

розлянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2024 року позивачка ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя про стягнення інфляційних втрат у сумі 32192,44 грн, що складаються з індексу інфляції у розмірі 27539,65грн. та 3% річних у розмірі 4652,79 грн., судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 03 квітня 2019 року її позов до відповідача ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих коштів було задоволено. Стягнуто з відповідача на її користь безпідставно набуті кошти у розмірі 262068 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2973 грн. 40 коп., а всього 265041 грн. 40 коп. Позивач також зауважує, що дане судове рішення набрало законної сили 06 серпня 2019 року і з того часу відповідач, маючи вищу юридичну освіту, здійснюючи з 2010 року адвокатську діяльність, достовірно знаючи про це судове рішення, у добровільному порядку його не виконав, а навпаки, на протязі п`яти років ухиляється від добровільного виконання рішення суду.

Позивач отримала виконавчі листи по справі 06 серпня 2019 року та одразу передала їх на примусове виконання. 16 серпня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, але станом на теперішній час рішення суду не виконано у повному обсязі, відповідач грошові кошти не повертає.

Крім того, позивач зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 14 вересня 2023 року по справі 331/4020/2022 з ОСОБА_3 на її користь стягнуто грошові кошти за прострочення виконання зобов`язання за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2022 року в сумі 121 796,03 гривень , судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 32192,44 грн., а саме: 27539,65 грн. - індекс інфляції за період з 01.12.2022 року по 01.06.2024 року, 4652,79 грн. - 3 % річних за період з 01.12.2023 року по 01.06.2024 року, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн..

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 12 серпня 2024 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін .

20.08.2024 відповідачем ОСОБА_3 було надано клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 інформацію про те, з якого часу працевлаштований в ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи перебуває він у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження по справі відмовлено.

04.12.2024 відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 надав клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду Верховним Судом справи 331/4080/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання припинення зловживання цивільними правами та стягнення збитків.

Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 в особі представника Баришнікова А.Г. про зупинення провадження по справі відмовлено.

21 січня 2025 року представник позивача адвокат Трачук Н.І. надала суду заяву про зменшення позовних вимог та уточнений розрахунок, відповідно до якого просила суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 32 022,31 грн., а саме: 27391,56 грн. - індекс інфляції за період з 01.12.2022 року по 01.06.2024 року, 4630,75 грн. - 3 % річних за період з 01.12.2023 року по 01.06.2024 року.

В судове засідання представник позивача Трачук Н.І. надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача Баришніков А.Г. у вступному слові позовні вимоги не визнав. В обґрунтування заперечень зазначив, що згідно рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03.04.2019 р. по справі № 331/4725/18 з відповідача ОСОБА_3 стягнуто безпідставно набуті кошти в сумі 262 068,00 грн. та судовий збір.

У листопаді 2022 р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 121909,02 грн., яка складається з 98055,29 грн. - індекс інфляції за період з 01.12.2019 по 01.12.2022, 23853,73 грн. - 3% річних за той самий період, судовий збір та витрати на правничу допомогу (цивільна справа № 331/4080/22). Постановою Запорізького Апеляційного суду від 19.06.2024р. рішення по цій справі було залишене без змін.

Відповідачем оскаржені ці судові рішення у касаційному порядку, ухвалою від 12 серпня 2024 у справі № 331/4080/22 (провадж № 61-10422ск24) відкрито касаційне провадження у цій справі.

Починаючи з 12 серпня 2024 р. всі судові рішення у цій справі є такими, що перебувають на стадії касаційного перегляду, а отже до завершення касаційного перегляду правовідносини не можуть вважатися сталими , тобто спірні правовідносини продовжують існувати.

Позовні вимоги позивача у цій справі стосуються періоду з 01 грудня 2022 р. по 01 червня 2024 р., загальний розмір позовних вимог - 32192,44 грн. (індекс інфляції 27539,65 грн. та 3% річних 4652,79 грн.).

За вказаний період з 01 грудня 2022 р. по 19 червня 2024 р. в іншій справі (№ 331/4080/22) правовідносини між сторонами мали характер спірних, тому накладення на відповідача стягнення (індекс інфляції та 3% річних) за цей період є подвійним накладенням відповідальності.

Тобто на Відповідача двічі за одними й тими ж фактами накладається «стягнення» (інфляційні втрати та 3% річних за ст. 625 ЦК України) в період з 01 червня 2022 року по 01 червня 2024 року.

На час розгляду справи позивач не надав суду належних та допустимих даних про розмір основної заборгованості відповідача (згідно рішення № 331/4725/18), тому позовні вимоги є необгрунтованими в цій частині.

На час розгляду справи (починаючи від першого судового засідання) у цій справі представник позивача адвокат Трачук Н.І. діяла без повноважень, оскільки ордер № 1184726 від 01.07.2024 р. був виданий на надання правової допомоги ОСОБА_2 у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, договір про надання правової допомоги не містить чітких даних (відомостей) на обсяги надання правової допомоги.

Суд, вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 03 квітня 2019 року по справі № 331/4725/18 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 262068 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2973 грн. 40 коп., а всього 265041 грн. 40 коп..

Зазначене вище судове рішення набрало законної сили 06 серпня 2019 року .

Постановою державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ружанської М.М. від 16 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя 13 серпня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів у розмірі 262068 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2973 грн. 40 коп., а всього 265041 грн. 40 коп. ( ВП № 59826968).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 14 вересня 2023 року по справі № 331/4080/22 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 % річних з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2022 року та інфляційне збільшення за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2022 року в сумі 121796 (сто двадцять одна тисяча сімсот дев`яносто шість) грн. 03 коп.

Також, зазначеним судовим рішенням у справі № 331/4080/22 встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 було частково сплачено суму боргу за судовим рішенням по справі № 331/4725/18 , та станом на 14 грудня 2022 року сума боргу складає 263785 грн. 93 коп..

Рішення суду у справі № 331/4080/22 набрало законної сили 19 червня 2024 року.

Крім того, з листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) від 15.03.2023 року вбачається, що на виконанні в Олександрівському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 59826968 з виконання виконавчого листа № 331/4725/18 , виданого 13.08.2019 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 262068,00 гривень та судового збору в сумі 2973,40 гривень. Залишок боргу за виконавчим провадженням № 59826968 станом на 27.03.2023 року становить 263604,11 гривень.

Тобто, матеріалами справи достеменно підтверджено, що рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 03 квітня 2019 року по справі № 331/4725/18 набрало законної сили та звернуте до примусового виконання.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_2 посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 зобов`язань щодо повернення боргу, просить стягнути з відповідача грошові кошти нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 32 022,31 грн., а саме: 27391,56 грн. - індекс інфляції за період з 01.12.2022 року по 01.06.2024 року, 4630,75 грн. - 3 % річних за період з 01.12.2023 року по 01.06.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У спірних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз наведених правових норм свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Адже, з моментом ухвалення рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 03 квітня 2019 року по справі № 331/4725/18 , у відповідача виникло грошове зобов`язання сплатити позивачці на його виконання грошові кошти в сумі 265041 грн. 40 коп. .

Таким чином, встановивши, що вказане судове рішення не виконано, а передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_3 3% річних та інфляційного збільшення на підставі частини другої статті 625 ЦПК України .

Доводи представника відповідача, про те, що на відповідача двічі за одними й тими ж фактами накладається «стягнення» (інфляційні втрати та 3% річних за ст. 625 ЦК України) в період з 01 червня 2022 року по 01 червня 2024 року є неспроможними, оскільки рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 14 вересня 2023 року по справі № 331/4080/22 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 % річних з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2022 року та інфляційне збільшення за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2022 року , тобто за інший період.

Разом з тим, суд не погоджується із уточненим розрахунком, наданим позивачем, оскільки на станом на 14 грудня 2022 року сума боргу за виконавчим провадженням № 59826968 складала 263785 грн. 93 коп., а станом на 27.03.2023 року становить 263604,11 гривень. Оскільки зазначена сума боргу відповідачем не спростована жодними доказами , суд наводить власний розрахунок.

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 01/12/2023 до 01/06/2024263 604,11 грн.
Всього:263 604,11 грн.

3% річних

Розрахунок здійснюється за формулою:Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/12/2023 до 31/12/2023 263 604,11 x 3 % x 31 : 365 : 10031671,65 грн.
з 01/01/2024 до 01/06/2024 263 604,11 x 3 % x 153 : 366 : 1001533 305,85 грн.

Всього штрафних санкцій: 3 977,50 грн.

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 01/12/2022 до 27/03/2023263 785,93 грн.
Всього:263 785,93 грн.

Інфляційні витрати:

Останній період (01/12/2022 - 27/03/2023)Індекс інфляції
декабрь 2022100,70
январь 2023100,80
февраль 2023100,70
март 2023101,50

Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) = 1.03749381

Інфляційне збільшення:

263 785,93 x 1.03749381 - 263 785,93 = 9 890,34 грн.

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 28/03/2023 до 01/06/2024263 604,11 грн.
Всього:263 604,11 грн.

Інфляційні витрати:

Останній період (28/03/2023 - 01/06/2024)Індекс інфляції
апрель 2023100,20
май 2023100,50
июнь 2023100,80
июль 202399,40
август 202398,60
сентябрь 2023100,50
октябрь 2023100,80
ноябрь 2023100,50
декабрь 2023100,70
январь 2024100,40
февраль 2024100,30
март 2024100,50
апрель 2024100,20
май 2024100,60

Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) = 1.04050974

Інфляційне збільшення:

263 604,11 x 1.04050974 - 263 604,11 = 10 678,53 грн..

Таким чином, інфляційне збільшення за період з 01 грудня 2022 року по 01 червня 2024 року становить 20568,89 гривень (10 678,53 грн. +9 890,34 грн.) , а три відсотки річних за період з 01 грудня 2023 року по 01 червня 2024 року складають 3977,50 гривень , і вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи представника відповідача Баришнікова А.Г. щодо відсутності у адвоката Трачук Н.І. повноважень на ведення вищевказаної справи є необгрунтованами, оскільки повноваження адвоката Трачук Н.І. були перевірені судом відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України та підтверджені копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1184727 від 10.10.2022 року, договором про надання правничої допомоги та представництво від 10.10.2022 року.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_2 судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 928,43 гривень.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу , суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Судом встановлено, що представником ОСОБА_2 - адвокатом Трачук Н.І. на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 10000,00 гривень було надано суду такі докази: копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1184727 від 10.10.2022 року; договір про надання правничої допомоги та представництво від 10.10.2022, в п. 3 якого сторони погодили вартість послуг адвоката в розмірі 2000 грн за одну годину роботи на складання документів, участі в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, під час ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з позовною заявою; поданими позивачем документами; квитанцію № 355688 від 08.11.2024; акт приймання виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 08.11.2024.

Згідно акту виконаних робіт , адвокатом Трачук Н.І. було надано ОСОБА_2 наступні послуги: підготовка позовної заяви, клопотання про витребування доказів, участь в судових засіданнях.

Разом з тим, суд зауважує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Згідно квитанції № 355688 від 08.11.2024 ОСОБА_2 було сплачено адвокату Трачук Н.І. 10 000,00 гривень.

Разом з тим суд зазначає, що нормами ЦПК України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

При розподілі судових витрат витрат на правову допомогу, необхідно враховувати складність справи, ціну позову.

Отже, з урахуванням складності справи, ціни позову, доведеності надання послуг, суд вважає, що доведеним є понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 гривень.

Оскільки позов було задоволено частково на 76,65 % , з відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу понесені ОСОБА_2 в сумі 3066,16 грн. ( 4000 грн. Х 76,65 /100).

Керуючись ст. ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втратзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) інфляційне збільшення за період з 01 грудня 2022 року по 01 червня 2024 року в сумі 20568,89 гривень, три відсотки річних за період з 01 грудня 2023 року по 01 червня 2024 року в сумі 3977,50 гривень .

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 928,43 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3066,16 гривень.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 19 лютого 2025 року.

Суддя: