Справа № 755/8955/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/901/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму в розмірі 117 453, 6 грн. на відшкодування майнової шкоди, 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 4 квітня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Toyota RAV4», держ.номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , що належить позивачу на праві власності, та мотоциклом «Yamaha» держ.номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 та його пасажир ОСОБА_3 отримали тяжкі тілесні пошкодження.

За даним фактом було порушене кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року (справа №760/20333/19) визнано винуватим відповідача ОСОБА_2 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Забродіною В.О. до суду було подано клопотання про зупинення провадження у справі до постановлення судового рішення в рамках кримінального провадження за обвинуваченням позивача ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (справа №760/20338/19), а саме за подіями, що мали місце 4 квітня 2017 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року заяву про зупинення провадження по справі задоволено; провадження у цивільній справі № 755/8955/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди зупинено до набрання законної сили рішенням у кримінальному провадженні № 760/20338/19 за обвинуваченням ОСОБА_1 , що перебуває на розгляді в Солом`янському районному суді м. Києва.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 03.04.2024 року позивач направив апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, вказує, що суд помилково дійшов висновку про зупинення провадження у справі та просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи обґрунтовував тим, що суд першої інстанції при вирішенні питання про зупинення провадження у справі не навів мотивів в оскаржуваній ухвалі щодо неможливості розгляду даної цивільної справи до завершення розгляду іншої справи, враховуючи, що надані докази (наявні в матеріалах справи) дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у даній справі. Зазначає, що суд першої інстанції вже зупиняв провадження у справі ухвалою від 27.10.2023 року з тих же підстав, що зазначені в оскаржуваній ухвалі, однак постановою Київського апеляційного суду від 29.12.2023 року зазначена ухвала суду була скасована як така, що не містить обґрунтувань, які саме обставини можуть бути встановлені при розгляді кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 та які неможливо встановити при розгляді позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, та які можуть вплинути на вирішення даного спору. Апелянт, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України зазначає, що у матеріалах справи наявні всі зібрані докази, що дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

08 травня 2024 року на адресу апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року залишити в силі. При цьому вказує на те, що наразі неможливо вирішити питання з чиєї вини було нанесено шкоду майну скаржника - транспортному засобу, тому розгляд справи є неможливим. Посилаючись на положення п. 2 ч.1 ст. 1188 ЦК України відповідач зазначив, що метою зупинення провадження є з`ясування факту безпосередньої вини позивача у спричиненні шкоди його ж майну.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про зупинення провадження, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що дану справу № 755/8955/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди неможливо розглянути до набрання законної сили рішенням у кримінальному провадженні № 760/20338/19 за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що перебуває на розгляді в Солом`янському районному суді м. Києва

Суд першої інстанції в оскаржуваній. ухвалі зазначив, що рішення, яке буде ухвалене в рамках кримінального провадження (справа №760/20338/19) за обвинуваченням ОСОБА_1 матиме суттєве значення для розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди для вирішення питання по суті заявлених позовних вимог, а саме для визначення розміру шкоди в рамках розгляду даної цивільної справи з врахуванням ступеню вини (невинуватості) кожного із учасників ДТП. На підставі цього суд задовольнив клопотання про зупинення провадження по справі.

Апеляційний суд не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом вищезазначеної норми підставою зупинення провадження у справі є виключно об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість встановлення судом обставин справи, відповідних їм правовідносин та формування судом правових висновків щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній справі будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

У відповідності до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на наведену норму, рішення, яке буде ухвалене в рамках кримінального провадження у справа №760/20338/19 за обвинуваченням ОСОБА_1 буде мати доказове значення лише з питання, чи мало місце ДТП, та чи було воно вчинене за участю останнього. В той же час вказані обставини можуть бути встановлені й в рамках даної справи. Жодного іншого доказового значення в рамках вирішення спору, який є предметом розгляду справи, судове рішення по справі №760/20338/19 в силу положень ст. 82 ЦПК України мати не може.

Крім того, в рамках кримінального провадження встановлюється наявність чи відсутність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, що не є тотожним поняттям до вини у спричиненні ДТП.

Зважаючи на наведене, ті підстави, якими суд першої інстанції керувався при постановленні оскаржуваного судового рішення, не можуть бути прийняті апеляційним судом.

Згідно ст.. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько