Справа № 946/5539/24
Провадження № 2/946/1470/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, -
05.07.2024 року позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 461 від 08.02.1995 року, посвідчений Одеською товарною біржою на 5/30 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності за ними в рівних частках за кожним на 5/30 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Свої вимоги мотивують тим, що 08 лютого 1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали на Одеській товарній біржі договір купівлі-продажу нерухомого майна №461, за яким вони придбали у ОСОБА_3 5/30 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . Покупці та продавець домовились про всі істотні умови договору, що відображено у підписаному договорі купівлі-продажу нерухомого майна №461 від 08.02.1995 року. При цьому були виконані всі умови правочину, відбулося повне виконання умов договору, крім нотаріального посвідчення договору: продавець отримав гроші у розмірі 95 000 000,00 (дев`яносто п`ять мільйонів карбованців і передали покупцям всі документи та ключі від вищевказаного об`єкта нерухомості. Продавець відмовився оформити договір у нотаріальній конторі, тому що вважав, що договір не підлягає нотаріальному посвідченню і вважав таке посвідчення недоцільним, керуючись ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. 08.02.1995 року зареєстрували договір купівлі-продажу нерухомого майна №461 від 08.02.1995 року в комунальному підприємстві «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі за №54-121 (відповідно до довідки КП «Ізмаїльське МБП»). Проведена державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у відповідності до чинного законодавства. Внаслідок цього збігу обставин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як добросовісні покупці та як власники, обмежені у користуванні своїх прав наданих діючим законодавством України, у зв`язку з чим вимушені звернутися до суду для відновлення та захисту своїх порушених прав.
Позивачі та представник позивачів в судове засідання не з`явилися, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні.
Відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що 08 лютого 1995 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі за № 461 від 08 лютого 1995 року, згідно договору ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 купили 5/30 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською товарною біржею 08 лютого 1995 року за № 461. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачами, про що свідчить п. 6 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору сторони відкрито володіють та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.
Відповідно до довідки № 108, наданої 27.03.2024 року КП «Ізмаїльське МБТІ», право власності на 5/60 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, реєстр № 145 від 08.02.1995 року, посвідчений Одеською товарною біржою, зареєстрований Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за № 54-121 від 08.02.1995 року.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року.
Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.
Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржою».
Згідно ст. ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.
Отже, реєстрація за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за кожним, права власності на 5/30 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , здійснена відповідно до діючого на той час законодавства.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 392 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 461 від 08.02.1995 року, посвідчений Одеською товарною біржою на 5/30 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати право власності в рівних частках за кожним за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на 5/30 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар