Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3858/24

номер провадження 2/695/541/25

14 лютого 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ушакової К.М.

за участю секретаря судового засідання Землянухіної Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІН ФІНАНС" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ "ВІН ФІНАНС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.02.2008 між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер змінено на №1). Згідно положень кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 398300,00 грн. з розрахунку 14,5% річних на строк з 21.02.2008 по 17.02.2028. З метою забезпечення повернення кредиту 21.08.2008 між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 181903. Згідно з умовами договору поруки ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання відповідати перед банком у повному обсязі по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору. 08.12.2011 між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених, договором ПАТ «УКРСИББАНК» відступає ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, тобто до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними договорами. 03.04.2013 Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області ухвалив рішення у справі № 695/498/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.02.2008 з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК» в сумі 551015,94 грн.. 11.07.2018 між ПАТ «ДЕЛЬТА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір № 667/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № від 21.02.2008, який було укладено між АКІБ «УКРСИББАНК» (повним правонаступником є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») та ОСОБА_1 , права іпотекодержателя за договором іпотеки №77856, за договором поруки № 181903 від 21.02.2008 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 12.03.2021 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області постановлено ухвалу по справі, якою заяву представника ТОВ «Фінансова компанія і «Довіра та Гарантія» про заміну сгягувача задоволено. 25.07.2024 внаслідок наказу про зміну назви Товариства було перейменовано ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до ст. 134 ЦПК України - разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс та очікує понести складається із сплаченого позивачем судового збору, а також витрат, на професійну правову (правничу) допомогу. Орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, яку очікує понести позивач складає 5 000,00 грн. Враховуючи, що на момент розгляду справи представник позивача не може точно визначити обсяг витрат, повідомив суд, що детальний опис послуг, наданих адвокатським бюро та докази здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правової допомоги, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Враховуючи викладене вище, просять стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» заборгованість в сумі 170124,31 грн., з яких: три проценти річних в розмірі 49636,72 грн.; інфляційні втрати в розмірі 120487,59 грн. Стягнути з відповідачів на корить позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.10.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник ТОВ "ВІН ФІНАНС"не з`явився. До початку судового засідання подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У зв`язку з тим, що відповідачі не з`явилися в судове засідання, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 03.04.2013 у справі №695/498/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість по кредитному договору в сумі 551015,00 грн.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 13.03.2021 у справі №695/498/13-ц замінено стягувача ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на його правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Згідно наказу директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» № 55-к від 25.07.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку із цим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом.

Таким чином, з ухваленням судом 03.04.2013 рішення про стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором від 21.02.2008, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ними грошового зобов`язання не відбулось.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що відповідачем заборгованість не погашена. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідачів сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Згідно розрахунку заборгованості 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат за кредитним договором №0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер змінено на № 1) від 21.02.2008 загальна заборгованість 3% річних та індексу інфляції за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 складає 170 124,31 грн., що складається із: заборгованість по сплаті трьох процентів річних у розмірі 49636,72 грн., заборгованість по сплаті індексу інфляції у розмірі 120487,59 грн.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачами не спростовано, заперечень щодо суми заборгованості за кредитним договором суду не надано.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ВІН ФІНАНС» про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІН ФІНАНС" (місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38750239) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІН ФІНАНС" заборгованість в сумі 170124,31 грн., з яких: три проценти річних в розмірі 49636,72 грн.; інфляційні втрати в розмірі 120487,59 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІН ФІНАНС" 1514,00 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІН ФІНАНС" 1514,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення буде складено 19.02.2025.

Суддя: К.М. Ушакова