Справа №331/1366/21
Пр. № 2/333/22/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката: Ворона О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом, який з обґрунтовує наступним.

З відповідачем по справі він перебував у шлюбі з 25.11.1994 р., під час якого вони за спільні кошти придбали наступне нерухоме майно:

? житловий будинок (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 173,8 кв.м.;

- житловий будинок (літ. В) АДРЕСА_2 , загальною площею 63,10 кв.м.;

- земельну ділянку, кадастровий № :04:042:0442, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, кадастровий № :04:042:0443, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову будівлю магазин (літ. Б), загальною площею 188,80 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .;

-нежитлову будівлю прохідну (літ. В, інв. № 011), загальною площею 35,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .;

- нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 90,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 160,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 , приміщення 2.;

- двокімнатну квартиру загальною площею 54,83 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2016 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.

Після розірвання шлюбу позивач з відповідачем спільно користувалися зазначеним вище нерухомим майном, спорів між ними з цього приводу не було.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2019 р. (справа № 333/3423/19) було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якій ОСОБА_2 просила суд поділити між ними спільно набуте нерухоме та рухоме майно та заявила про наявність між ними спору з приводу володіння та користування цим майном.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2020 р. у справі № 333/3423/19 було задоволено заяву ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду.

ОСОБА_1 вважає, що спір між ними про поділ спільного майна подружжя виник 18.06.2019 р. В подальшому вони з відповідачем не змогли досягти домовленості з приводу нерухомого майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом.

На підставі викладеного позивач просить суд:

- припинити право власності ОСОБА_2 на наступне нерухоме майно:

1) житловий будинок (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 173,8 кв.м.;

2) житловий будинок (літ. В) АДРЕСА_2 , загальною площею 63,10 кв.м.;

3) земельну ділянку, кадастровий № :04:042:0442, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 ;

4) нежитлову будівлю магазин (літ. Б), загальною площею 188,80 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

5) нежитлову будівлю прохідна (літ. В, інв. № 011), загальною площею 35,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

6) нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 90,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

7) нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 160,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_7 ;

8) двокімнатну квартиру загальною площею 54,83 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 ,

та поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності наступним шляхом:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне нерухоме майно:

1) нежитлову будівлю магазин (літ. Б), загальною площею 188,80 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

2) нежитлову будівлю прохідну (літ. В, інв. № 011), загальною площею 35,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

3) житловий будинок (літ. В) АДРЕСА_2 , загальною площею 63,10 кв.м.;

4) земельну ділянку, кадастровий № :04:042:0442, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 ;

5) земельну ділянку, кадастровий № :04:042:0443, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на наступне нерухоме майно:

1) житловий будинок (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 173,8 кв.м.;

2) двокімнатну квартиру загальною площею 54,83 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 ;

3) нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 90,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

4) нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 160,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_7 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2021 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

Відповідач надала відзив на позов, в якому зазначила, що з позовними вимогами не згодна, вважає, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2006 року, у зв`язку з чим все майно, яке було придбано нею після цього є її особистою приватною власністю. Проте за період перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем було придбане рухоме майно, а саме:

- автобус пасажирський марки Mercedes-Bens 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . зареєстровано 07.08.2007 року за ОСОБА_1 , ринкова вартість якого складає 253 180 грн.;

- міні-навантажувач марки НТ 65, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2015 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 . Зареєстровано за ОСОБА_1 , ринкова вартість якого складає 708 134 грн.;

- автомобіль вантажний вантажопасажирський марки Mercedes-Bens, модель Sprinter 211CDI, реєстраційний номер НОМЕР_7 , жовтого кольору, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 . Зареєстровано 17.05.2011 року за ОСОБА_1 , ринкова вартість складає 248 920 грн.;

- автомобіль легковий пасажирський марки Volkswagen, модель LT 28, реєстраційний номер НОМЕР_10 , білого кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_11 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 . Зареєстровано 14.04.2011 року за ОСОБА_1 , ринкова вартість якого складає 277 600 грн.

Загальна вартість автомобілів складає 1 487 834 грн., всі автомобілі знаходяться у користуванні позивача, але він не зазначив їх у позовній заяві і не вважає майном подружжя, але зазначене майно було придбане у період перебування у зареєстрованому шлюбі, повинно бути включеним до загального переліку майна подружжя та його вартість повинна враховуватися при розподілі майна.

Вважає, що ринкова вартість нерухомого майна, заявлена для поділу є завищеною. Нежитлові приміщення є об`єктами її підприємницької діяльності.

Відповідач заявила про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності, оскільки вважає, що позивач пропустив строк звернення з цим позовом тому, що в цивільній справі за її позовом, який в подальшому залишений без розгляду за її заявою, не звертався із зустрічним позовом про поділ майна подружжя.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що судом в рішенні про розірвання шлюбу між ними не встановлювалась обставина з якого часу фактично припинені між ними шлюбні відносини. Відповідачка наводить суперечливу позицію з приводу придбаного у шлюбі майна, оскільки зазначає, що нерухоме майно зареєстроване за відповідачкою було придбане нею з 2006 р. і не є спільною власністю подружжя, при цьому рухоме майно придбане з 2006 р. та зареєстроване за позивачем є власністю подружжя. Відповідачка зверталась з позовом про поділ майна подружжя, в якому просила поділити майно, належне подружжю, зокрема і майно, яке є предметом спору в даній справі.

Ухвалою суду від 08.11.2021 р. постановлено витребувати з Регіонального центру ГСЦ МВС у Запорізькій області інформацію:

- щодо зареєстрованих за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_13 ), транспортних засобів із зазначенням їх марки, моделі, року випуску, дати реєстрації, номера кузова, державного номерного знаку, придбаних ним у власність в період з 25.11.1994 р. по 29.08.2016 р.;

- щодо зареєстрованих за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_14 ), транспортних засобів із зазначенням їх марки, моделі, року випуску, дати реєстрації, номера кузова, державного номерного знаку, придбаних ним у власність в період з 25.11.1994 р. по 29.08.2016 р.

Ухвалою суду від 16.06.2022 р., занесеною до протоколу судового засіданні, закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2022 р. задоволено клопотання представниці відповідачки та призначені:

- судова автотоварознавча експертиза, на вирішення якої постановлено питання яка вартість рухомого майна: автобусу пасажирського марки Mercedes-Bens 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 ; міні-навантажувача марки НТ 65, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіля вантажного вантажопасажирського марки Mercedes-Bens, модель Sprinter 211CDI, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; автомобіля легкового пасажирського марки Volkswagen, модель LT 28, реєстраційний номер НОМЕР_10 ;

- судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої постановлено питання яка вартість нерухомого майна: житлового будинку (літ. В) АДРЕСА_2 ; нежитлової будівлі - магазин (літ. Б), за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлової будівлі - прохідна (літ. В, інв. № 011), за адресою: АДРЕСА_3 ; 9/25 частин нежитлового приміщення магазину, за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлового приміщення (літ. А), Л, за адресою: АДРЕСА_7 ); двокімнатної квартира, за адресою: АДРЕСА_6 , житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Автотоварознавча експертиза була проведена, за її результатами був наданий висновок експерта. Судова будівельно-технічна експертиза не була проведена в зв`язку з її не оплатою відповідачкою.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час і місце цього засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, відсутність заяви відповідачки про відкладення слухання справи, наявність письмово викладеної позиції відповідачки з приводу заявлених вимог у відзиві на позов, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Вислухав пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини та правовідносини.

Позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.11.1994 р. по 18.09.2016 р., який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2016 р. по справі № 333/2912/16 розірваний. Дані обставини підтверджуються копією вищевказаного судового рішення.

Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що подружжя на час ухвалення даного рішення були батьками неповнолітньої дитини. Їх сім`я розпалась, спільне господарство ними не ведеться, бажання відновлювати стосунки відсутнє. З якого часу фактично припинені шлюбні відносини, рішенням суду не встановлювалося.

За час шлюбу сторонами в судовому порядку не встановлювався режим окремого проживання подружжя.

З наданих сторонами документів, зокрема копій правовстановлюючих документів та інформації з Державного реєстру речових прав та реєстру права власності на нерухоме майно, технічної документації на це майно (Т.1 а.с. 28-43, 49-54, 58-62, 114-119), вбачається, що в період шлюбу між сторонами по справі придбано наступне нерухоме майно:

1. Житловий будинок (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 173,8 кв.м.

Право власності зареєстровано 05.09.2017 р. за ОСОБА_2 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2008 р. Земельна ділянка за цією адресою орендується на підставі договору між Запорізькою міською радою та ОСОБА_2 , зі строком дії до 01.12.2027 р. (Т. 1 а.с. 20, т. 2 а.с. 64-88, 102-110).

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 23.12.2020 р., ринкова вартість об`єкту становить 866 428,00 грн. (т. 1 а.с. 144-157)

2. Житловий будинок (літ. В) АДРЕСА_2 , загальною площею 63,10 кв.м.

Право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації бірж Запоріжжя від 03.10.2008 р. № 1-24/08. Обтяження майна відсутні (Т. 1 а.с. 23, Т. 3 а.с. 145).

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 23.12.2020 р. ринкова вартість об`єкту становить 451 040,00 грн. (Т. 1 а.с. 85-95).

3. Земельна ділянка, кадастровий № :04:042:0442, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 911981, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю за № 58 від 08.07.2010 р.

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 24.12.2020 р. Ринкова вартість об`єкту становить 449 797,00 грн. грн. (Т. 1 а.с. 105-122).

4. Земельна ділянка, кадастровий № :04:042:0443, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 456219, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю за № 61 від 29.10.2009 р. Обтяження майна відсутні (Т. 1 а.с. 23-24, т. 3 а.с.145)

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 24.12.2020 р. ринкова вартість об`єкту становить 449 797,00 грн. грн. (Т. 1 а.с. 123-136)

5. Нежитлова будівля магазин (літ. Б), загальною площею 188,80 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

Право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 105 від 12.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г. Обтяження майна відсутні (Т.1 а.с. 28, т.3 а.с. 139)

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 23.12.2020 р. ринкова вартість об`єкту становить 3 040 011,00 грн. (Т. 1 а.с. 37-50)

6. Нежитлова будівля прохідна (літ. В, інв. № 011), загальною площею 35,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

Право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 105 від 12.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г. Обтяження майна відсутні (Т. 1 а.с.28, Т. 3 а.с. 140)

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 23.12.2020 р. ринкова вартість об`єкту становить 358 041,00 грн. (Т. 1 а.с. 60-74).

7. Нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 90,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 .

Право власності зареєстровано 29.09.2017 р. за ОСОБА_2 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2007 р. у справі № 2-1155/07. Обтяження цього нерухомого майна зареєстроване 09.01.2020 р. податкова застава. Земельна ділянка за цією адресою орендується ОСОБА_2 на підставі договору між Запорізькою міською радою та ОСОБА_2 , зі строком до 04.06.2028 р. (Т. 1 а.с. 22, т. 2 а.с. 55-57, 89-101, т. 3 а.с. 144).

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 23.12.2020 р ринкова вартість об`єкту становить 1 109 010,00 грн. (Т. 1 а.с. 184-210)

8. Нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 160,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_7 .

Право власності зареєстровано 24.10.2017 р. за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2008 р. № 1513, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким О.Д. Обтяження цього нерухомого майна зареєстроване 09.01.2020 р. податкова застава (Т. 1 а.с. 21, т. 3 а.с. 143) В договорі купівлі-продажу магазину за цією адресою відсутні будь-які обумовлення, що майно придбане за особисті кошти ОСОБА_2 ( Т. 2 а.с. 47, 111-113, 121)

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 23.12.2020 р. ринкова вартість об`єкту становить 1 934 504,00 грн. (Т.1 а.с. 211-235).

9. Двокімнатна квартира загальною площею 54,83 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 .

Право власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 19.01.2015 р. № НОМЕР_15 , виданого Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області. Обтяження майна відсутнє (Т. 1 а.с.25-26, т. 3 а.с. 141)

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 ринкова вартість об`єкту становить 855 099,00 грн. (Т. 1 а.с. 168-179).

Сторонами не погоджена вартість вищевказаного нерухомого майна. Відповідачкою надавались звіти про оцінку цього майна та довідки про його ринкову вартість, складені ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Земля-плюс-2006 р.», складені в період січень-травень 2019 р. (Т.2 а.с. 23-27). Ініційована відповідачкою, під час розгляду справи, судова експертиза задля визначення вартості вищевказаного нерухомого майна, не проведена внаслідок ухилення відповідачки від оплати за проведення цієї експертизи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає належними доказами у справі надані позивачем звіти про оцінку майна, які є більш актуальними та не спростовані відповідачкою належними доказами.

З огляду на вищенаведене, загальна вартість нерухомого майна придбаного сторонами за час шлюбу дорівнює 9 513 427,00 грн.

Також з матеріалів справи (т. 2 а.с. 158-161), вбачається, що за період перебування у шлюбі подружжям ОСОБА_5 були придбані наступні транспортні засоби:

- автобус пасажирський марки Mercedes-Benz 311CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 право власності на транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_1 07.08.2007 року (Т. 2 а.с. 17);

- автомобіль вантажний вантажопасажирський марки Mercedes-Benz,модель Sprinter 211CDI, реєстраційний номер НОМЕР_7 , жовтого кольору, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 від 17.05.2011 р. право власності за нього зареєстровано за ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 15).

- автомобіль легковий пасажирський марки Volkswagen, модель LT 28, реєстраційний номер НОМЕР_10 , білого кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 від 04.04.2011 р право власності зареєстроване за ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 16)

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС від 07.12.2021 р. (Т. 2 а.с.157-161) наданої на запит суду, дані транспортні засоби на час розгляду справи продовжували перебувати у власності відповідача.

Заявлена відповідачкою обставина, що у власності сторін перебуває транспортний засіб - міні-навантажувач марки НТ 65, реєстраційний номер НОМЕР_16 , 2015 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5 , належними доказами не підтверджено. З наданої копії свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 (т. 2 а.с. 18) не можливо встановити власника цього транспортного засобу. Відомості про реєстрацію право власності на цей транспортний засіб за сторонами відсутні в інформації, наданої на запит суду, Регіональних сервісним центром МВС від 07.12.2021 р.

Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ від 26.05.2023 р. (т. 3 а.с. 72-104), ринкова вартість транспортних засобів:

- автобусу пасажирського марки Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_17 286 944 грн. 11 коп.;

- автомобіля вантажного вантажопасажирського марки Mercedes-Benz, модель Sprinter 211 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_7 , - 214 582 грн. 82 коп.;

- автомобіля легкового пасажирського марки Volkswagen, модель LT 28 реєстраційний номер НОМЕР_10 , - 168 929 грн. 78 коп.

З огляду на вищенаведене, загальна вартість транспортних засобів, які придбані сторонами під час шлюбу, та перебувають у володінні і користуванні позивача у справі становить 670 456,71 грн.

З вказаної відповіді Регіонального сервісного центру МВС від 07.12.2021 р., вбачається, що під час перебування сторонами у шлюбі були придбані наступні транспортні засобі, право власності на які було зареєстровано за відповідачкою, які були відчужені нею після розірвання шлюбу між сторонами, без згоди позивача:

-SKODA FABIA 1390, (2008 року випуску) д.н.з НОМЕР_18 . 07.03.2018, даний ТЗ був перереєстрований на нового власника по договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ (ТСІД 2342).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 від 08.01.2025 р., ринкова вартість цього транспортного засобу 165 000,00 грн.

- MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI 2148, (2005 року випуску), д.н.з. НОМЕР_19 . 04.06.2019 даний ТЗ був перереєстрований на нового власника по договору дарування, укладеному в ТСЦ (ТСЦ 2342).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 від 08.01.2025 р., ринкова вартість цього транспортного засобу 296 000,00 грн.;

- BMW XI 1995, (2010 року випуску), д.н.з. НОМЕР_20 . 04.06.2019 даний ТЗ був перереєстрований на нового власника по договору дарування, укладеному в ТСЦ (ТСЦ 2342)

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 від 08.01.2025 р., ринкова вартість цього транспортного засобу 507 000,00 грн.

-MITSUBISHI LANCER 1998, (2009 року випуску) реєстраційний номер НОМЕР_21 . 08.11.2016 р. даний ТЗ був зареєстрований за новим власником по договору купівлі-продажу, укладеному ТСЦ (Центр 6341).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 від 08.01.2025 р., ринкова вартість цього транспортного засобу 182 000,00 грн.

Загальна вартість відчужених позивачкою транспортних засобів становить 1 150 000,00 грн.

Таким чином, загальна вартість транспортних засобів, які були придбані сторонами у період шлюбу становить 1 820 456,71 грн.

Загальні вартість майна (рухомого та нерухомого), набутого сторонами під час шлюбу, яке перебувало в їх розпорядженні на час розірвання шлюбу між ними, становить 11333883,71 грн. = (1820456,71 грн. + 9 513 427,00 грн.).

Ухвала суду від 22.08.2024 р. про витребування з Територіального сервісного центру №2341 Регіонального сервісного центру у Запорізький області, з Територіального сервісного центру №2342 Регіонального сервісного центру у Запорізький області, Територіального сервісного центру № 6341 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області документів, які стали підставою відчуження відповідачкою вищевказаних транспортних засобів, не виконана в зв`язку із закінченням строків зберігання цих документів.

Відповідно до витягу з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (Т. 1 а.с.44-46), сторони по справі зареєстровані як фізичні особи-підприємці.

В червні 2019 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 141-148) про поділ майна подружжя, зокрема: житлового будинку АДРЕСА_1 ; житлового будинку АДРЕСА_2 , земельних ділянок № :04:042:0443, № :04:042:0442, нежитлових приміщень (літ. А), загальною площею 160,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_8 ; нежитлового приміщення літери Б, В за адресою: АДРЕСА_3 , а також чотирьох вищевказаних транспортних засобів, право власності на які зареєстровані за ОСОБА_1 . В даному позові ОСОБА_2 визнавала, що дане майно придбане у період перебування у шлюбі. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2019 р. у справі №333/3423/19 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 16.03.2020 р. за заявою ОСОБА_2 її позов був залишений без розгляду.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2019 року справа № 308/4390/18 зроблено висновок про те, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Згідно з положеннями частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Вимога одного з подружжя (позивача у цій справі) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача у цій справі) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого у відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Дані правові висновки міститься в постанові Верховного суду від 04 листопада 2020 року по справі 662/1069/17.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18) викладено наступні правові висновки.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року по справі № 711/3988/21 викладені наступні правові висновки.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

У разі відчуження відповідачем спірного автомобіля на користь третьої особи позивач вправі вимагати стягнення з відповідача 1/2 частини його вартості, визначеної на час розгляду справи, а не визнання права власності на 1/2 його частини, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина четверта статті 71 СК України). У процесі поділу майна суди можуть одночасно застосовувати не один спосіб, а їх поєднання. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 04 листопада 2020 року по справі 662/1069/17.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі №235/5146/16-ц, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідачка зазначала у відзиві на позов, що майно придбане нею після 2006 р. є її особистою власність, оскільки були фактично припинені шлюбні відносини між сторонами. При цьому достеменних доказів, що між сторонами були дійсно припинені шлюбні відносини в 2006 р. в матеріалах справи відсутні, рішенням суду режим роздільного проживання подружжя за час перебування сторін у справі у шлюбі не встановлювався. Відомостей, що дане майно було отримано відповідачем у спадок, чи подароване, в матеріалах справи відсутнє. Право власності на це майно набуте та оформлене в порядку, передбаченому чинним законодавством України. До того ж відповідачка в своєму позові про поділ майна подружжя, поданому в 2019 р., фактично визнала, що вищевказане нерухоме та рухоме майно було придбане сторонами за час перебування у шлюбі в спільну сумісну власність.

Відповідачкою заявлено про застосування строку позовної давності до заявлених вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не заявляв зустрічні позовні вимоги про поділ їх спільного майна під час судового провадження за її позовом в 2019 р., в зв`язку з чим вважає, що він пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи дану заявлену вимогу відповідачки, суд враховує наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (дані правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Оцінивши вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про поділ майна подружжя є законними та обґрунтованими.

Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 72 Сімейного кодексу України, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15).

Початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109,110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України).

Строк позовної давності обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатись про порушення свого права, тобто з моменту виникнення спору між ними.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц (провадження № 61-19445св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 203/304/17 (провадження № 61-5400св19).

Судом встановлено, що спір між співвласниками вищевказаного спільного сумісного майна виник в червні 2019 р., коли відповідачкою ОСОБА_1 подана заява про поділ цього майна. Позивач звернувся до суду з даним позовом 06.05.2021 р., тобто протягом трирічного строку позовної давності. Доказів, які б підтверджували, що позивач раніше 2019 р. дізнався про порушене його право сумісної власності, суду не надано. Таким чином, підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог відсутні.

З досліджених судом доказів, вбачається, що згода між сторонами у справі щодо володіння та користування, розпорядження належним їм спільним майном не досягнута. Доказів, що частки кожного об`єкту нерухомого майна, що перебувають у спільній власності сторін, можуть бути виділені в натурі, суду не надано. Належні сторонам транспортні засоби, які перебувають в користуванні позивача, є неподільними речами. Відповідачка не заявляла вимоги щодо виділу їй в натурі ці транспортні засоби чи виплату компенсації за них, просила врахувати їх вартість в загальній вартості належного їм майна при вирішенні питання про поділ майна. Позивач не заявляв вимоги щодо компенсації йому вартості частки відчужених відповідачкою без його згоди транспортних засобів, просив врахувати їх вартість при поділі заявленого майна.

В постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року по справі № 175/1005/22 викладені наступні правові висновки.

Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації.

Якщо за позовом одного із подружжя суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у неподільному майні, таке судове рішення не буде ефективним для захисту відповідних прав та інтересів.

Схожих за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) зроблено такі висновки:

«спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Враховуючи вищевказану загальну вартість нерухомого та рухомого майна подружжя, 1/2 частка вартості цього майна становить 5 666 941,86 грн.

З огляду на наявність спору між сторонами щодо поділу належного їм нерухомого майна, недосягнення згоди між ними щодо порядку користування та розпорядження цим спільним майном, високий ризик конфліктності між ними та породження нових судових спорів з цього приводу, у разі визначення кожному з подружжя ідеальної частки у неподільному майні, суд дійшов висновку, що ефективнішим способом поділу цього майна буде виділення кожній стороні певних заявлених об`єктів нерухомого майна в межах 1/2 частки вартості цього майна.

Відповідачкою обґрунтовані та законні пропозиції щодо поділу заявленого майна подружжя у її заявах по суті справи не заявлялись. В поданій нею в 2019 р. позовній заяві вона заявляла про виділення їй у власність житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 в своєму позові також просить виділи відповідачці у власність цей житловий будинок.

Враховуючи, що земельна ділянка, на якій зокрема розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в довгостроковій оренді на підставі договору, укладеного між відповідачкою та Запорізькою міською радою, суд вважає доцільним в порядку поділу спільного майна подружжя передати цей житловий будинок у приватну власність відповідачки.

Також, суд, враховуючи, що земельна ділянка під нежитловими приміщеннями 1,2 за адресою: АДРЕСА_5 , належними сторонам у справі, перебуває в довгостроковій оренді на підставі договору, укладеного між відповідачкою та Запорізькою міською радою, вважає за доцільне передати дані нежитлові приміщення у приватну власність відповідачки.

З урахуванням вартості вищевказаних об`єктів, виділених у власність відповідачки, перебування у розпорядженні позивача трьох транспортних засобів, належних сторонам у справі, вартість відчужених відповідачкою транспортних засобів, без погодження з позивачем, відсутності згоди сторін на грошову компенсацію за їх частки у спільній власності, пред`явлений позивачем варіант поділу їх спільного майна, суд вважає за доцільне передати також у приватну власність відповідачки квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , а транспортні засоби: автобус пасажирський марки Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_17 , автомобіль легковий пасажирський марки Volkswagen, модель LT 28 реєстраційний номер НОМЕР_10 , 286 944 грн. 11 коп.; автомобіль вантажний вантажопасажирськицй марки Mercedes-Benz, модель Sprinter 211 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_7 , які перебувають у розпорядженні позивача, залишити у його власності.

З огляду на вищенаведене, а також те, що один житловий будинок та два нежитлові приміщення передаються у власність відповідачки, суд вважає справедливим передати у приватну власність відповідача інший належний сторонам житловий будинок літери В за адресою: АДРЕСА_2 , і відповідно дві земельні ділянки за цією адресою: № :04:042:0442 та № :04:042:0443, а також два нежитлових приміщення (літери В, Б) за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, вартість переданого у власність позивача майна становить: 451 040,00 грн. (вартість переданого житлового будинку) + 899 594,00 грн. (вартість двох земельних ділянок) + 3 040 011,00 грн. (вартість нежитлового приміщення літери Б) + 358 041,00 грн. (вартість нежитлового приміщення літери В) + 670 456,71 грн. (вартість транспортних засобів, які залишаються у розпорядженні позивача). Всього загальна сума становить 5 419142,71 грн.

Вартість переданого у власність відповідачки майна становить: 866 428,00 грн. (вартість житлового будинку) + 1 109 010,00 грн. (вартість нежитлового приміщення 1) 1 934 504,00 грн. (вартість нежитлового приміщення 2) + 855 099,00 грн. (вартість квартири) + 1 150 000 грн. (грошові кошти від відчуження транспортних засобів відповідачкою без погодження з позивачем) = 5 915 041,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи позовні вимоги в заявлених межах, суд також враховував відсутність позовних вимог про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові (пункт 40) від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 виснувала, що окрема вимога припинити право спільної сумісної власності під час справ про поділ майна подружжя є неефективним способом захисту.

З огляду на презумпцію спільності майна подружжя, вирішення судом в повному обсязі позовної вимоги про поділ майна подружжя, в даному випадку суд вважає заявлену вимогу про припинення по суті права спільної сумісної власності неефективним способом захисту, в зв`язку з чим дані заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволені позовні вимоги, положення ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню підтверджені відповідними квитанціями витрати на сплату судового збору у розмірі 11 350,00 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, -задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя:

1) Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_13 ) право приватної власності на:

- житловий будинок (літ. В) АДРЕСА_2 , загальною площею 63,10 кв.м.

- земельну ділянку, кадастровий № :04:042:0442, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, кадастровий № :04:042:0443, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 .

- нежитлову будівлю магазин (літ. Б), загальною площею 188,80 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

- нежитлову будівлю прохідна (літ. В, інв. № 011), загальною площею 35,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

.

2) Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_14 ) право приватної власності на:

- житловий будинок (літ. А) АДРЕСА_1 , загальною площею 173,8 кв.м.;

- двокімнатну квартиру загальною площею 54,83 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 ;

- нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 90,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 160,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_7 .

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_14 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_13 ) суму судового збору в розмірі 11 350,00 грн.

В іншій частині, заявлені позовні вимоги, - залишити без задоволення

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й. Наумова